Справа № 695/2488/22
У х в а л а

"19" вересня 2022 р. Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ватажок-Сташинська А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи ОСОБА_2 , приватний нотаріус Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Яна Іванівна про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_1 із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області, є сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви зазначено, що заявниця, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Геронимівка Черкаського району Черкаської області. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Крім заявниці після смерті ОСОБА_3 , його спадкоємцем також є ОСОБА_2 , яка подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за заповітом. Як зазначено у заяві, ОСОБА_1 прийняла у встановленому законом порядку спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса. Однак приватним нотаріусом повідомлено заявницю, що нею не надано свідоцтво про народження померлого, відповідно до даних Державного реєстру актів цивільного стану, отриманих нотаріусом шляхом безпосереднього доступу, в актовому записі про народження померлого в графі «мати» зазначено ОСОБА_4 . Посилаючись на те, що оригінал свідоцтва про народження сина не зберігся, а відсутність документів, що підтверджують родинні відносини між заявницею та її померлим сином, позбавляє заявницю отримати у спадок майно, що лишилось після смерті сина, заявниця звернулась до суду з даною заявою.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

При прийнятті до свого провадження заяви, поданої в порядку окремого провадження, суддя вирішує питання відповідності її вимогам розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України, а також загальним вимогам до заяви, передбаченим ст. 175, 177 ЦПК України.

У п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом третім Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви. Якщо в заяві не зазначено з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

З поданої заяви та доданих до неї документів вбачається, що дана заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Згідно з п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів.

І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

У справах даної категорії, разом із заявою про встановлення факту родинних відносин заявник повинен подати суду не тільки відмову органу, що видав документ про внесення виправлень у документи, що підтверджують родинні відносини, але і достовірні дані про те, що встановлення факту породжує для них юридичні наслідки і не пов`язане із спором про право.

Однак у порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, заявниця не зазначила доказів, що підтверджують вказані обставини, а саме до матеріалів справи не додано доказів, що заявник ОСОБА_1 та зазначена в актовому записі про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як «мати» ОСОБА_4 це одна й та ж особа, оскільки заявник ОСОБА_1 не додала до заяви інформаційних витягів про реєстрацію народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також у порушення ст. 318 ЦПК України заявницею не наведено обставин того, що нею використано усі можливі засоби для встановлення можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт родинного зв`язку між нею та її померлим сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас, згідно з положеннями ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пунктах 3, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 №7 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» вказано, що суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). З такими заявами до суду можуть звертатися особи, щодо яких складено актовий запис. Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану.

Виходячи з того, що рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести.

Відповідно до ч.1 ст.9, ч.1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі Правила № 96/5).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил № 96/5 внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до пункту 2.13 розділу ІІ Правил № 96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Отже, внесення змін до Державного реєстру актів цивільного стану у зв`язку з неправильністю актового запису про народження здійснюється на підставі відповідного рішення суду про встановлення факту неправильності актового запису.

Також суддя зауважує, що за змістом п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заінтересованими особами у справах про встановлення юридичного факту зазначаються особи залежно від мети встановлення таких фактів.

Водночас згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.

За наявності зазначених недоліків відкрити провадження у справі неможливо, тому відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху з наданням заявниці строку для усунення недоліків зазначених судом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 293, 294, 297, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи ОСОБА_2 , приватний нотаріус Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Яни Іванівни про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без руху.

Надати заявниці десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, заява буде повернута заявнику.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська