Справа №557/561/22
Провадження №2/557/241/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року смт.Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі:

судді Пацка Д.В.,

секретар судового засідання Довгалець Н.М.,

номер справи 557/561/22,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Гоща в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно.

В обґрунтування позову зазначив, що 07.04.2010 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 було укладено попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна а саме житлового будинку, яке знаходиться в АДРЕСА_1 за 17 000 гривень і отримання завдатку в сумі 10 000 гривень.

Як зазначено в попередньому договорі, який укладено нотаріально, покупець і продавці (відповідачі) зобов`язуються в строк і на умовах договору заключити в майбутньому договір купівлі продажу житлового будинку в АДРЕСА_1 , після оформлення права власності на даний будинок, який для них перейшов у спадщину та отримали завдаток.

Вказує, що з в той же день було передано суму 10 000 гривень завдатку за купівлю даного житлового будинку.

Зазначає, що на даний час відкрито і безперервно володіє даним житловим будинком, використовує його за призначенням, обладнав та облаштував його, провів капітальний ремонт, тобто безперервно та безперешкодно користується як власник даним житловим будинком з моменту підписання попереднього договору, тобто з 07.04.2010. На даний час виготовляє технічний паспорт на дане приміщення.

При цьому, звернувшись до державного реєстратора з приводу реєстрації права власності на дане приміщення, отримав відмову.

Ураховуючи викладене та посилаючись на норми права, що містяться в ст. 344, 382, 1272 Цивільного кодексу України, просить, визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 03 червня 2022 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 07 липня 2022 року, підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

ОСОБА_1 в заяві на ім`я суду позовні вимоги підтримала повністю та справу просить розглянути без її участі.

ОСОБА_2 в заяві на ім`я суду, позов просить справу розглянути без його участі.

ОСОБА_3 в заяві на ім`я суду, позов просить справу розглянути без його участі.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, 07.04.2010 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 було укладено попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна а саме житлового будинку, яке знаходиться в АДРЕСА_1 за 17 000 гривень і отримання завдатку в сумі 10 000 гривень.

Вказані обставини підтверджуються даними попереднього договору від 07.04.2010 посвідченого приватним нотаріусом Гощанського районного нотаріального округу Ящук О.М.

Судом встановлено, що позивач на даний час відкрито і безперервно володіє даним житловим будинком, використовує його за призначенням.

Як вбачається з матеріалів справи право власності на вищенаведений житловий будинок на момент розгляду справи не зареєстровано.

Таким чином позивач позбавлений права вчиняти дії по оформленню права власності у зв`язку з відсутністю всіх необхідних документів, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Відповідно ст.41Конституції кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути і визнання права.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зіст.317ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Стаття 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно дост.321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Також, за ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Отже, позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способом, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Крім того, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 1 ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає визнання за позивачем права власності на оспорюваний об`єкт, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною 4 ст. 344 ЦК України передбачено набуття права власності за набувальною давністю, зокрема, на нерухоме майно за рішенням суду.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Таким чином, оскільки позивачка добросовісно заволоділа і більше десяти років володіє нерухомим майном- житловим будинком з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , то слід визнати за нею право власності на них за набувальною давністю.

Питання щодо витрат позивачем не ставилось, таким чином такі витрати необхідно залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.12, 81,139, 141, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на майно житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С у д д я Д.В. Пацко