Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5882/21 Головуючий у 1-й інст. Драча Ю.І.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б, Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Ковальчук М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №296/5882/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «К і Партнер» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2022 року та ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 30 травня 2022 року, які постановлені суддею Драчем Ю.І.

встановив:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «К і Партнер» (далі ТОВ «К і Партнер») звернулося до суду з вищевказаним позовом, на обґрунтування якого зазначило, що 19 червня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №014/5904/3/18133, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 50000,00 доларів США зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитними коштами строком до 18 червня 2018 року включно. З метою забезпечення виконання зобов`язань по вказаному кредитному договору, з ОСОБА_2 був укладений договір поруки. Відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 17 жовтня 2014 року утворилась заборгованість.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 19 липня 2021 року, просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору в розмірі 396698 ( триста дев`яносто шість тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн. 52 коп, яка складається із строкової заборгованості за кредитом в сумі 298858,47 грн, простроченої заборгованості за кредитом в сумі 58727,83 грн., простроченої заборгованості за відсотками в сумі 32821,89 грн, строкової заборгованості за відсотками в сумі 284,15 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 3928,81 грн., пені за несвоєчасне погашення відсотків в сумі 2077,37 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2022 року, з урахуванням ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 30 травня 2022 року про виправлення описки, позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «К і Партнер» заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 396698 грн. 52 коп. та сплачений судовий збір в сумі по 1827 грн. 00 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалу суду про виправлення описки та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального законодавства не повідомив відповідача про дату, час та місце розгляду справи, розглянув справу без його участі, чим порушив процесуальні права та принципи рівності і змагальності сторін в доказуванні своєї позиції в справі. Розгляд справи без його участі призвів до того, що він не міг подати до суду лист ТОВ «К і Партнер» від 18.01.2022 року, адресований приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чайці І.Г. щодо припинення обтяжень (заборони відчуження) та іпотеки в Державному реєстрі речових прав на належне ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка була передана останньою в іпотеку Банку. Таким чином апелянт вважає, що вказані дії свідчать про те, що ОСОБА_1 , як позичальник за кредитним договором, виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, а тому у зв`язку із припиненням основного зобов`язання та іпотеки, зобов`язання за договором поруки також є припиненими.

У поданих відзивах на апеляційну скаргу представник позивача та відповідач ОСОБА_1 просили апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача доводи апеляційної скарги не визнав, з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу. При цьому представник позивача не заперечував подання вказаного листа до нотаріуса та досягнутої, на момент його подачі, домовленості щодо припинення іпотеки та погашення боргу ОСОБА_1 з інших джерел. Однак, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації по відношенню до України, домовленості сторін з приводу оплати боргу за кредитним договором не були виконані, про що свідчить довідка з банку про ненадходження від боржника коштів на погашення кредиту. А тому відсутні підстави вважати припиненими зобов`язання відповідачів за кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за її відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що 19 червня 2008 року відповідно до кредитного договору № 014/5904/3/18133 ВАТ «Ерсте Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») надав ОСОБА_1 кредит в сумі 50 000,00 доларів США зі строком користування кредитними коштами до 18 червня 2018 року включно зі сплатою 14,5 % річних.

24 листопада 2009 року між ПАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір поруки № 014/5904/3/18133/2, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань, що випливають з кредитного договору.

В подальшому між ПАТ «Фідобанк» та позичальником укладені додаткові угоди до договору кредиту, а саме: № 1 від 24 листопада 2009 року, № 2 від 18 січня 2010 року, № 3 від 28 квітня 2011 року; а також між ПАТ «Фідобанк», позичальником та поручителем - угода № 4 від 28 квітня 2011 року.

Додаткову угоду до договору поруки № 1 від 28 квітня 2011 року укладено за участі всіх учасників.

Відповідно до пункту 5.2. кредитного договору позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту щомісячно до 15 числа включно кожного місяця.

Згідно з пунктом 9.1 договору за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом та комісій, передбачених положеннями договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Внаслідок неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за договором виникла заборгованість, яка станом на 17 жовтня 2014 року складає 30166,45 доларів США та 6006,18 грн, з них: строкова заборгованість за кредитом 23 075,70 долари США; прострочена заборгованість за кредитом 4 534,54 долари США; строкова заборгованість за відсотками 21,94 долари США; прострочена заборгованість за відсотками 2 534,27 долари США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 3 928,81 грн; пеня за несвоєчасне погашення відсотків 2 077,37 грн.

Наведений розмір грошових сум, як складових заборгованості підтверджений розрахунком заборгованості, вимогою про усунення порушень від 01 жовтня 2014 року, направленою на ім`я відповідачів.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 1/3-363 від 03 січня 2019 року досліджувані підписи від імені ОСОБА_2 , які розміщені на бланкових рядках в графі « ОСОБА_2 » у примірнику договору поруки № 014/5904/3/18133/2 від 24 листопада 2009 року виконані ОСОБА_2 ; досліджувані підписи від імені ОСОБА_2 , які розміщені на бланкових рядках в графах « ОСОБА_2 », «Від імені поручителя:» у примірнику додаткової угоди № 1 до договору поруки №014/5904/3/18133/2 від 24 листопада 2009 виконані ОСОБА_2 ; досліджувані підписи від імені ОСОБА_2 , які розміщені на бланкових рядках в графі « ОСОБА_2 » у примірнику додаткової угоди № 4 від 28 квітня 2011 року до кредитного договору з фізичною особою № 014/5904/3/18133/2 від 19 червня 2008 року виконані ОСОБА_2 .

Останній платіж за договором здійснений 29 січня 2014 року на суму 900 доларів США, який відображено в особовому рахунку, на який надходили кошти від позичальника. Згідно даних цього рахунку Банк розподілив вказану суму в рахунок погашення процентів за користування кредитом та погашення тіла кредиту.

Строк дії поруки визначений пунктом 6.2. договору поруки від 24 листопада 2009 року, яким передбачено, що цей договір діє до настання однієї з наступних обставин: виконання (в тому числі дострокового) Позичальником забезпеченого порукою зобов`язання визначеного в пункті 2.1. цього договору; погашення Поручителем всієї заборгованості Позичальника за Кредитним договором у порядку та строки, визначені цим Договором; також порука припиняється, якщо Кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до Поручителя (ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Вимога статті 526 ЦК України щодо обов`язку виконувати зобов`язання належним чином поширюється і на акцесорні (забезпечувальні) договори та сторін таких договорів.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Таким чином, вирішуючи спір у справі, суд першої інстанції, врахувавши вищевказані вимоги закону та встановивши, що відповідачі належним чином зобов`язань, передбачених кредитним договором, не виконували, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог та стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором (з урахуванням заяви позивача про уточнення вимог від 19.07.2021) в розмірі 396 698,52 грн, заначивши відповідні мотиви.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо припинення поруки в силу припинення забезпеченого нею зобов`язання за кредитним договором виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Як на обґрунтування припинення поруки, відповідач ОСОБА_2 посилався на лист ТОВ «К і Партнер» від 18.01.2022 року, адресований приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чайці І.Г., зі змісту якого слідує, що ТОВ «К і Партнер», яке набуло всіх прав та обовязків кредитора (іпотекодерждателя) відповідно до Договору відступлення прав вимог від 07.08.2018, враховуючи припинення зобов`язань (врегулювання шляхом переговорів) просить припинити обтяження (заборону відчуження) та іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , переданої в іпотеку, згідно договору іпотеки №014/5904/3/18133/1, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. 19 червня 2008 року.

Однак, під час розгляду справи було встановлено, що домовленості з приводу оплати боргу за кредитним договором не були виконані боржником ОСОБА_1 і заборгованість за вказаним договором не була погашена, про що свідчить довідка АК «Перший Український міжнародний банк» від 05.07.2022 про ненадходження коштів на рахунки ТОВ «КІ Партнер» від боржника ОСОБА_1 на погашення кредиту.

Згідно ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не довів під час розгляду справи належними доказами припинення основного зобов`язання, у зв`язку із погашенням заборгованості за кредитним договором, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав вважати припиненним зобов`язання за договором поруки відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України. При цьому, передача вказаної квартири ОСОБА_1 в іпотеку за іншим договором, про що свідчить інформація з Реєстру нерухомості від 08.02.2022 року, також не свідчить про припинення зобов`язань за кредитним договором.

Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке згідно приписів п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, і законодавець не пов`язує настання таких наслідків із неправильним вирішенням справи.

Так, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_2 про дату, час і місце судового засідання 27 квітня 2022 року, відповідно до вимог ст.128, 130 ЦПК України, тому суд першої інстанції порушив права відповідача та не створив рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду і до реалізації та захисту їх прав, що є частиною гарантій справедливого правосуддя.

Оскільки наслідки порушення вказаних норм процесуального права є безумовною підставою для скасування судового рішення, незважаючи на те, що спір з правової точки зору судом першої інстанції вирішено правильно, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а рішення та ухвала суду першої інстанції скасуванню із ухваленням нового про задоволення позову.

У відповідності до положень статті 141 ЦПК України із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовій збір, сплачений за подання позову до суду по 1827 грн. 00 коп. з кожного.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2022 року, ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 30 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовуТовариства з обмеженою відповідальністю «К і Партнер» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «К і Партнер» заборгованість за кредитним договором №014/5904/3/18133 від 19 червня 2008 року в розмірі 396698 ( триста дев`яносто шість тисяч шістсот дев`яносто вісім) грн. 52 коп, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 357586,30 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 33106,04 грн, заборгованості за пенею в розмірі 6006,18 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «К і Партнер» сплачений судовий збір в сумі по 1827 грн. 00 коп. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2022 року.

Головуючий Судді