Провадження №2/523/2014/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря Дзюба Г.І.

за участю представника позивача адвоката Євценка Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так, позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від 05.05.2017 року на праві приватної власності належить автомобіль марки TOYOTA RAV-4, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2015 року випуску.

17.09.2020 року, о 15 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «DAF ТЕ 95 XF 380», державний номер НОМЕР_3 , рухаючись по вулиці Семена Палія в місті Одесі, при перестроюванні в попутну смугу руху, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Тойота RAV 4», державний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу, ОСОБА_1 на праві власності, яким на відповідній правовій підставі керував позивач. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Власником транспортного засобу «DAF ТЕ 95 XF 380», державний номер НОМЕР_3 , на момент настання ДТП, був ОСОБА_3 .

Зі слів ОСОБА_2 , в момент ДТП він виконував трудові обов`язки, його роботодавцем був ОСОБА_3 .

Подія дорожньо-транспортної пригоди підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 273720 від 17.09.2020 року.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.2020 року у справі № 523/14697/20 ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 420 грн. 40 коп.

В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, автомобілю «Тойота RAV 4», державний номер НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень.

Для встановлення характеру пошкоджень та розміру завданої шкоди, позивачем було проведено автотоварознавче дослідження.

03.12.2020 року, з метою визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику автомобіля TOYOTA RAV-4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП від 17.09.2020 року, ОСОБА_1 , як власник автомобіля TOYOTA RAV-4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , звернувся до суб`єкта підприємницької діяльності, фізичної особи-підприємця, судового експерта Федотова Федора Васильовича (свідоцтво Міністерства юстиції України № 851 від 23 серпня 2013 року, адреса офісу. 65006, м. Одеса, вул. Балківська, 14/1 тел. НОМЕР_4 ) з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 127 від 16.12.2020 року, вартість послуг за проведення вказаного автотоварознавчого дослідження склала 2200 грн.

Згідно висновку експерта № 6913 експертного, автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, автомобіля TOYOTA RAV-4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталась 17.09.2020 року, складеного 17.12.2020 року, у результаті дорожньо-транспортної пригоди у автомобіля TOYOTA RAV-4 державний номер НОМЕР_2

вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA RAV-4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 17.09.2020 року, становить 59641 грн., 76 коп.

вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля TOYOTA RAV-4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 17.09.2020 року, становить 67680 грн., 96 коп.

Додатками до висновку експерта за № 6913 від 17.12.2020 року є ремонтна калькуляція №6913 від 17.12.2020 року, фототаблиці пошкоджень автомобіля, акт огляду транспортного засобу № 6913 від 09.12.2020 року.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «DAF ТЕ 95 XF 380», державний номер НОМЕР_3 , застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» за договором страхування № 200230287 від 10.06.2020 року, період страхування з 11.06.2020 року по 10.06.2021 року.

20.07.2021 року заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/4466/21 (набрало законної сили) стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 34 737, 95 (тридцять чотири тисячі сімсот тридцять сім гривень 95 коп.) грн.

У зв`язку з недостатністю страхового відшкодування, стягнутого на користь ОСОБА_1 , згідно ст. 1194 ЦК України, для повного відшкодування матеріального збитку, завданого Позивачу внаслідок ДТП, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (збитків) та страховим відшкодуванням, а саме: 67 680, 96 грн. (розмір матеріального збитку) - 34737,95 грн. (страхове відшкодування) = 32 943,00 (тридцять дві тисячі дев'ятсот сорок три) грн.

Позивач також посилається на те, що під час настання дорожньо-транспортної пригоди позивач зазнав моральної шкоди та нервового стресу. Страх після зіткнення за своє життя та здоров`я, за майно, стали причиною надмірно стресу, яке проявилось у поганому сні, тривалому почутті тривоги, роздратованості та занепокоєнні. Усе це стало причиною порушення нормального та звичного режиму життя ОСОБА_1 . В результаті зазначеного, у позивача на тривалий час порушився режим сну, з`явилося почуття тривоги, роздратованості, занепокоєння, що в свою чергу вплинуло на стосунки позивача із рідними та близькими людьми.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості ОСОБА_1 оцінює завдану йому, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

На підставі викладеного, позивач просить:

1.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 17.09.2020 року, у розмірі 32 943,00 (тридцять дві тисячі дев`ятсот сорок три) грн.

2.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 17.09.2020 року, у розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) грн.

Позиція відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до поданого відзиву ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Так він посилається на те, що дійсно 17.09.2020 року, він керував транспортним DAF ТЕ 95 XF 380», державний номер НОМЕР_3 та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Тойота RAV 4», державний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу, ОСОБА_1 . За даним фактом його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу DAF, державний номерний знак НОМЕР_3 , застрахована товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», що підтверджується страховим полісом № 200230287, строк дії договору з 11.06.2020 року по 10.06.2021 року. Страхова сума на одного потерпілого, за шкоду заподіяну майну, складає 130 000 гривень, яка повністю покриває вартість заявленого матеріального збитку. Окрім того, відповідач вважає, що наданий позивачем висновок експертного автотоварознавчого дослідження №6913 від 17.12.2020 року по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Тойота RAV 4», державний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 17.09.2020 року не може бути прийнятий судом, як достатній доказ вартості завданого збитку позивачеві оскільки зі змісту описової частини вбачається, що огляд транспортного засобу був проведений 09.12.2020 року, тобто через три місяці після ДТП, так, як невідомо де знаходився автомобіль весь цей час та що з ним відбувалося. За цей час позивач мав можливість використовувати автомобіль та ще потрапити в ДТП. Крім того, відповідач не був присутнім під час огляду транспортного засобу. Таким чином висновок експертного автотоварознавчого дослідження №6913 від 17.12.2020 року викликає сумніви щодо достовірності і достатності зазначеної в ньому інформації в частині виявлених експертом пошкоджень транспортного засобу. Щодо стягнення моральної шкоди, заявленою позивачем відповідача вважає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження тривалості страждань, незадовільного стану його здоров`я.

Позиція відповідача ОСОБА_3 .

Відповідно до поданого відзиву ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав у повному обсязі, а також пояснив, що дійсно автомобіль DAF ТЕ 95 XF 380», державний номер НОМЕР_3 належить йому на праві власності. Однак в момент ДТП він ним не керував, оскільки напередодні до нього звернувся ОСОБА_2 , який просив надати йому автомобіль для власних потреб. За твердженням відповідача, він не перебуває у трудових відносинах з ОСОБА_2 , а тому він не несе відповідальності за шкоду, яка була спричинена під час ДТП.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що 17.09.2020 року, о 15 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «DAF ТЕ 95 XF 380», державний номер НОМЕР_3 , рухаючись по вулиці Семена Палія в місті Одесі, при перестроюванні в попутну смугу руху, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Тойота RAV 4», державний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу, ОСОБА_1 на праві власності, яким на відповідній правовій підставі керував позивач. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.2020 року у справі № 523/14697/20 ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 420 грн. 40 коп.

В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, автомобілю «Тойота RAV 4», державний номер НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень.

У відзиві на позовні вимоги ОСОБА_2 не заперечував наявність своєї вини у вчинені ДТП, а отже його вина у спричиненні збитків позивачу ОСОБА_1 підтверджена належними доказами.

Судом також встановлено, що автомобіль DAF «ТЕ 95 XF 380», державний номер НОМЕР_3 на час ДТП належав на праві власності відповідачу ОСОБА_3 .

Позивач у позовній заяві наполягав на тому, що ОСОБА_2 під час ДТП перебував у трудових відносинах з ОСОБА_3 ..

Суд вважає, що вищевказані доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Так, ч. 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до чч. 1,2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В процесі розгляду справи судом було витребувано в ГУ ДПС в Одеській області відомості щодо наявності трудових відносин між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . З листа ГУ ДПС в Одеській області від 03.08.2022р. убачається, що основним видом діяльності ФОП ОСОБА_3 є вантажний автомобільний транспорт, однак протягом 2000р. повідомлень про прийняття на роботу найманих працівників він не подавав.

У відзиві на позовні вимоги ОСОБА_2 не повідомляв про виконання на час ДТП трудових відносинах з ОСОБА_3 або будь-яким іншим суб`єктом підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У відповідності до п. 3 ч. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» N 6 від 27.03.92 не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з

володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т. ін.).

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

На підставі викладеного, суд вважає, що саме відповідач ОСОБА_2 має нести відповідальність за завдання шкоди.

В зв`язку з чим, позовні вимоги щодо відповідача ОСОБА_3 не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судом встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «DAF ТЕ 95 XF 380», державний номер НОМЕР_3 , застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» за договором страхування № 200230287 від 10.06.2020 року, період страхування з 11.06.2020 року по 10.06.2021 року.

Ліміт відповідальності за заподіяну шкоду становить суму у розмірі 130000 гривень.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 20.07.2021р. по цивільній справі №523/4466/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про стягнення страхового відшкодування було стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» (, місцезнаходження юридичної особи: 04210, м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, буд. 4, корп. 6А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) суму страхового відшкодування в розмірі 34 737, 95 грн. (тридцять чотири тисячі сімсот тридцять сім гривень дев`яносто п`ять копійок), пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 1 844, 43 грн. (одна тисяча вісімсот сорок чотири гривні сорок три копійки), а всього 36 582, 38 грн. (тридцять шість тисяч п`ятсот вісімдесят дві гривні тридцять вісім копійок) а також судовий збір в розмірі 908, 00 гривень.

В судовому засіданні також встановлено, що 18.09.2020 року позивач ОСОБА_1 подав до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» повідомлення про вказану дорожньо-транспортну пригоду та звернувся із заявою про страхове відшкодування, що підтверджується змістом повідомлення від 18.09.2020 року та заяви від 18.09.2020 року, які містяться в матеріалах справи.

Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження, зробленого експертом Федотовим Ф.В. за №6913 від 17.12.2020 року,:

- вартість відновлювального ремонту автомобіля TOYOTA RAV-4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 17.09.2020 року, становить 59641,76 грн;

- вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля TOYOTA RAV-4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 17.09.2020 року, становить 67680,96 грн.

Додатками до висновку експерта за №6913 від 17.12.2020 року є ремонтна калькуляція № 6913 від 17.12.2020, фототаблиці фіксації пошкоджень автомобіля, акт огляду транспортного засобу № 6913 від 09.12.2020 року.

Отже різниця між сумою страхового відшкодування та матеріальною шкодою становить 67 680, 96 грн. (розмір матеріального збитку) - 34737,95 грн. (страхове відшкодування) = 32 943,00 (тридцять дві тисячі дев'ятсот сорок три) грн.

Відповідач ОСОБА_2 у позові посилається на те, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить суму у розмірі 130000 гривень, а тому сама страхова компанія повинна відшкодувати шкоду.

Суд, при ухваленні рішення виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), який зводиться до наступного.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14- 176цс18) зроблений висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-ІУ у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-ІУ). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961 - IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону № 1961 - IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, у тому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно із ст. 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Системний аналіз ст. 22, 988, 1166, 1192, 1194, ст. 22, 28, 29, 36 Закону № 1961 - IV дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі обов`язок відшкодувати ту частину витрат, які необхідні для проведення ремонту автомобіля, які не увійшли до страхової виплати покладається на особу, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Згідно розрахунку страхового відшкодування, який був затверджений ТДВ «СК Ю.ЕС.АЙ» , були нараховані до виплати суми у розмірі 30027 грн. 89 коп., а також 4710 грн. 06 коп.., при цьому страховою компанією було враховано ліміт відповідальності, а також вартість складових на яку зменшується суми виплати в силу законодавчих обмежень.

Отже різниця між сумою страхового відшкодування та матеріальною шкодою становить 67 680, 96 грн. (розмір матеріального збитку) - 34737,95 грн. (страхове відшкодування) = 32 943,00 (тридцять дві тисячі дев'ятсот сорок три) грн.

На підставі викладеного, суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 32943 (тридцять дві тисячі дев`ятсот сорок три) гривні

Позивачем також заявлені позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди.

Як зазначено в ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з роз`ясненнями пунктів 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру спричиненої моральної шкоди охоплюється велике коло факторів та явищ, які призводять до душевних страждань та негативних наслідків морального характеру таких як, у даній конкретній справі, позбавлення можливості користуватись автомобілем, переживання щодо якісного виконання робочих обов`язків, погіршення відносин з оточуючими людьми тощо.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач мотивував спричинену йому моральну шкоду тим, що він зазнав моральних страждань через пошкодження належного йому майна, погіршення його технічного і естетичного стану, у неможливості користуватися ним та побутових незручностях, що виникли внаслідок цього, необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення автомобіля, та інших дій, спрямованих на відновлення своїх порушених прав. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 20 000, 00 грн.

З огляду на винні дії відповідача, а також враховуючи обставини даної справи, та доведеність вини відповідача у пошкодженні майна позивача та необхідності вживання заходів для захисту своїх прав, а також враховуючи принцип розумності та справедливості, суд доходить висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди у розмірі 8000 грн.

Окрім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень, витрати за експертне дослідження у розмірі 2200 гривень

Керуючись ст.ст. 10,12,258,259,263-265,268, 274-279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_6 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) матеріальну шкоду у розмірі 32943 (тридцять дві тисячі дев`ятсот сорок три) гривні, моральну шкоду у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень, судовий збір у розмірі 908 гривень, витрати за експертне дослідження у розмірі 2200 гривень, а всього стягнути суму у розмірі 44051 гривень.

3. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду в 30 -ти денний строк з дня отримання повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у п`ятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя

Повний текст рішення складено та підписано 19.09.2022