справа № 2-6206/2009
провадження №6/489/61/22
УХВАЛА

про видачу дублікату виконавчого листа

15 вересня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Коваленка І.В.,

при секретарі судового засідання Рибальченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінасгруп» (далі ТОВ «Дніпрофінасгруп» ) про видачу дублікату виконавчого листа

встановив:

Представник ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 по цивільній справі № 2-6206/2009 про стягнення з ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованості у розмірі 164540,25 грн., 1645,40 грн. судового збору та 30,00 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

В обґрунтування заяви вказано, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.10.2009 стягнуто з ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованості у розмірі 164540,25 грн., 1645,40 грн. судового збору та 30,00 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.11.2021 замінено стягувача у виконавчому листі № 2-6206/2009 з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» .

06.12.2021 ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» надіслано запит до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з відповіді якого, яку отримано 17.12.2021, встановлено, що на примусовому виконанні у Інгульському відділі державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебувало виконавче провадження №52344179 з виконання виконавчого листа № 2-6206 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості в розмірі 164540,25 грн., 1645,40 грн. судового збору та 30,00 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, яке завершене 29.06.2017 з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на 24.01.2022 виконавчий лист не перебуває на виконанні в органах державної виконавчої служби чи на виконанні у приватних виконавців.

У кредитній справі, яка була передана від ПАТ «КБ «Надра» до ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» виконавчий лист відсутній, про що складено акт від 12.03.2021 огляду матеріалів кредитної справи № 05/02/2006/840-К401 від 02.02.2006.

Посилаючись рішення боржником не виконано, а про існування постанови про повернення виконавчого документа заявнику стало відомо із листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 13.12.2021 № 103990, до якого не надано доказів фактичного направлення постанови за адресою стягувача: м.Миколаїв, пр.Миру, 46/1 та те, що виконавчий лист мав бути скерований за адресою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (м.Київ, вул. Січових Стрільців,17), так як на той час відповідно до постанови Правління НБУ від 04.06.2015 № 356 було відкликано банківську ліценцію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра», через що перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання починається заново з 17.12.2021 і становить три роки, що узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 24.04.2018 у справі № 905/3245/16, від 19.11.2018 у справі № 905/857/18, від 23.02.2021 у справі № 910/5349/18, від 20.07.2021 у справі № 910/20594/15, ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» просить видати дублікат виконавчого листа.

У судове засідання, призначене на 15.09.2022, учасники справи не з`явились, про час та місце проведення судового розгляду повідомлені належним чином, що відповідно до частини третьої статті 442 ЦПК України, що не перешкоджає розгляду заяви за їх відсутності.

Крім того в заяві ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» просило розгляд справи здійснити за відсутності свого представника.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Положеннями частин п`ятої, дев`ятої статті 268 ЦПК України передбачено, що датою ухвалення судового рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали заяви та цивільної справи, суд приходить до наступного.

З матеріалів цивільної справи встановлено, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.10.2009 року, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ВАТ «КБ «Надра» в особі філії ВАТ «КБ «Надра» Миколаївського РУ заборгованість по основному боргу 127357,10 грн., заборгованості по відсотках 26341,88 грн., суму пені по кредиту 414,09 грн. та суму заборгованості по комісії 10 427,18 грн., а всього 164540,25 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ВАТ «КБ «Надра» в особі філії ВАТ «КБ «Надра» Миколаївського РУ судові витрати: судовий збір 1 645,40 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи 30,00 грн.

Виконавчий лист по справі було видано представнику позивача.

Із матеріалів цивільної справи вбачається, що ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.11.2021, провадження № 6/489/256/21, на яку вказує заявник, замінено стягувача у виконавчому листі № 2-6206/2009 з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп». Цією ж ухвалою відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання.

Із заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» по вказаному провадженню та доданих до неї доказів вбачається, що видача дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання стосувалася боржників ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

При повторному звернені до суду про видачу дублікату виконавчого листа, в якості підстави заявником зроблено посилання на відповідь Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 13.12.2021 № 103990 з якої вбачається, що на примусовому виконанні у Інгульському відділі державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-6206 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості в розмірі 164540,25 грн., 1645,40 грн. судового збору та 30,00 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи, яке завершене 29.06.2017 з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Із доданої до відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) постанови по виконавчому провадженню № 52344179 відносно боржника ОСОБА_1 вбачається, що строк повторного пред`явлення виконавчого документа встановлено до 29.06.2020.

Із супровідного листа листом від 29.06.2017 вбачається, що вказану постанову з оригіналом виконавчого документа було повернуто виконавчою службою стягувачу ПАТ «КБ «Надра» за адресою: м.Миколаїв, пр.Миру, 46/1.

Будь-яких доказів фактичного направлення стягувачу вказаної постанови до відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не надано.

Відсутність виконавчого листа в кредитній справі, яка була отримана від ПАТ «КБ «Надра» ТОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» підтвердило актом огляду матеріалів кредитної справи № 05/02/2006/840-К401 від 02.02.2006, складеним 12.03.2021.

При вирішенні заяви суд виходить з наступного правового регулювання.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частина 2 статті 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян та підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Аналогічні положення викладені у статті 14 ЦПК України в редакції до 15 грудня 2017року, чинній на момент ухвалення судового рішення у цій справі та видачі судом на його виконання виконавчого листа.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 431 ЦПК України). Аналогічні положення були передбачені статтею 368 ЦПК України в редакції до 15.12.2017, чинній на момент набрання законної сили судовим рішенням у цій справі та видачі судом на його виконання виконавчого листа.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Строки, встановлені цим законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Порядок вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого документа до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів визначено підпунктом 17.4 пункту 15 розділу ХІ Перехідних положень ЦПК України.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 15 розділу XI Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою "Дублікат".

Аналіз змісту підпункту 17.4 пункту 15 розділу ХІ Перехідних положень ГПК України свідчить, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду з заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд зауважує, що ЦПК України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Отже, умовою для видачі дубліката виконавчого листа є подання відповідної заяви до суду відповідно до підпункту 17.4 пункту 15 розділу ХІ Перехідних положень ЦПК України впродовж строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Ураховуючи викладене, під час вирішення питання про можливість видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення особи до суду з такою заявою обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини дотримання заявником строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 2-836/11).

Таким чином, суд має дати оцінку щодо строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

На момент видачі виконавчого листа Ленінським районним судом міста Миколаєва від 05.11.2009 у справі № 2-6202/2009 діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, який передбачав, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років, якщо інше не передбачено законом.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання (пункт 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV).

Водночас 05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

Пунктом 5 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень цього Закону визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII).

З матеріалів справи встановлено, що за інформацією Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 13.12.2021 виконавчий лист по справі № 2-6207/2009 від 05.11.2009 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу у сумі 164540.25 грн., 1645,40 грн. судового збору та 30,00 грн. інформаційного збору перебував на виконанні до 29.06.2017 та його постановою державного виконавця повернуто стягувачу з підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

У вказаній статті чітко визначено перелік документів виконавчого провадження, які надсилаються виконавцем сторонам та іншим учасникам рекомендованим поштовим відправленням, зокрема і постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи вказані норми, суд вважає, що належним доказом надіслання органом виконавчої служби постанови про повернення виконавчого документа стягувачу є квитанція, касовий чек або інший розрахунковий документ пошти про оплату рекомендованого поштового відправлення.

Проте у цій справі суду не було надано доказів направлення на адресу ПАТ «КБ «Надра» постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та виконавчого листа стосовно боржника ОСОБА_1 .

У постанові Верховного Суду України від 05.10. 2016 у справі № 910/18165/13 зроблено висновок, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Подібний за змістом висновок про перебіг, переривання строку пред`явлення наказу суду до виконання викладений у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 723/3410/15-ц, від 29.01.2020 у справі № 344/19847/18 та від 20.07.2021 У справі № 910/20594/15.

Отримавши постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження або постанову виконавця про повернення виконавчого документу (що має місце у цій справі), стягувач стає обізнаним про відсутність примусового виконання судового рішення, що надає йому можливість реалізувати свої правомочності стягувача, вжити заходи щодо подальшого виконання чинного рішення суду.

Враховуючи те, що строк пред`явлення виконавчого документу у цій справі переривався пред`явленням до виконання, рішення суду виконано не було, а стягувач дізнався про винесення постанови про повернення виконавчого документу 17.12.2021 з листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 13.12.2021 № 103990, перебіг строку пред`явлення такого документа до виконання починається заново з 17.12.2021 (отримання стягувачем інформації про вчинення державним виконавцем відповідної дії - винесення постанови про повернення виконавчого документу), і становить три роки.

Частина п`ята статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (аналогічна норма права міститься у частині 3 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV) «не може тлумачитися як така, що передбачає обчислення нового строку пред`явлення виконавчого документу до виконання після повернення з дати винесення відповідної постанови виконавцем, а не з дати отримання стягувачем відомостей про повернення виконавчого документу/постанови про повернення виконавчого документу, оскільки у разі такого її тлумачення (застосування) обмежуються права стягувача на повторне пред`явлення виконавчого документу до виконання після переривання такого строку. У разі виникнення певних недоліків виконавчого провадження в частині своєчасного направлення стягувачу постанови про повернення виконавчого документу разом з наказом, втрати поштового відправлення з відповідними постановою та наказом, нівелюється можливість виконання рішення суду за відсутності вини та впливу стягувача».

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20.07.2021 у справі № 910/20594/15.

Таким чином, суд вважає, що трирічний строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, передбачений статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження», не сплинув, а тому заява вважається такою, що подана у межах строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Звернення стягувача до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа у цій справі обумовлено фактом втрати цього виконавчого листа.

Суд відзначає, що для мети отримання дублікату виконавчого документа, виданого на виконання чинного рішення, стягувач не повинен доводити фізичної втрати оригіналу виконавчого листа, а має доводити відсутність у нього виконавчого документу, який йому було видано, та, як наслідок, відсутність у нього можливості звернутися до органів виконання, оскільки його прагненням є виконання чинного судового рішення.

Матеріали справи не містять доказів повернення на адресу ПАТ «КБ «Надра» виконавчого листа стосовно боржника ОСОБА_5 після винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 29.06.2017, зокрема рекомендованим листом у порядку, визначеному у статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин та на підставі викладеного суд вважає, що заява про дублікату виконавчого листа підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 260, пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінасгруп» про видачу дублікату виконавчого листа задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва від 05.11.2009 у справі № 2-6206/2009 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 15.09.2022.

Суддя І.В.Коваленко