Справа № 444/2028/20 Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-з/811/113/22 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
20 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретаря Назар Х.Б.
з участю: ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2 ,
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про стягнення витрат на правову допомогу у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,
Постановою Львівського апеляційного суду від 07 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16 серпня 2021 року залишено без змін.
Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , звернувся до суду із заявою про стягнення витрат на правову допомогу, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 84 000 грн.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримав заяву, ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 заперечили проти задоволення заяви, просили зменшити розмір витрат на правову допомогу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про стягнення витрат на правову допомогуслід задовольнити частково, виходячи з таких підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У межах строку, передбаченого ч.8 ст. 141 ЦПК України представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у суді апеляційної інстанції було подано докази щодо судових витрат на правничу допомогу та до закінчення судових дебатів у справі зроблено про це відповідну заяву.
Заявник просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 84 000 грн, понесені під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
До заяви про стягнення витрат на правову допомогу заявником додано:
-копію Договору про надання правової допомоги від 23.11.2020, укладеного між ОСОБА_3 та Адвокатським об`єднанням «Дегтяренко та партнери»
в особі голови ОСОБА_4, умовами якого передбачено оплату за правову допомогу у розмірі 4000 грн за 1 год, витрачену адвокатом на надання правової допомоги (п.4.4. Договору);
-копію Акту виконаних робіт від 10.06.2022 про надану правову допомогу згідно Договору № б/н від 23.11.2020
-копію Рахунку-фактури № 22/01-1 від 10.06.2022 на суму 84 000 грн.
Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшло письмове клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що розмір заявлених витрат є значно завищеним. Також вказує на неподання заявником заяви про стягнення витрат на правову допомогу у суді першої інстанції, а, відтак, відсутність підстав для задоволення такої судом апеляційної інстанції.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні,на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 у справі № 905/1795/18).
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат колегія суддів враховує, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, наявність клопотання представника позивача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, а також, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт та обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, та вважає, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 10 000 грн, понесені під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, про що згідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України необхідно постановити додаткове судове рішення.
У задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про стягнення витрат на правову допомогу, понесених під час розгляду справи у суді першої інстанції, слід відмовити, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, така заява в суді першої інстанції заявником не подалась.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, колегія суддів,
Заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 10 000 грн, понесені під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 21.09.2022

Головуючий

Судді