Справа № 461/4385/22
Провадження № 4-с/461/24/22
У Х В А Л А

15.09.2022 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Кротової О.Б.,

секретар судового засідання: Ігнат Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб: Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державного виконавця Зінчука Любомира Івановича, стягувач: Публічне акціонерне товариство «ВіЕсБанк», як правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс», про визнання неправомірними дій та скасування арешту, -

в с т а н о в и в :

23.08.2022 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб: Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державного виконавця Зінчука Любомира Івановича, стягувач: Публічне акціонерне товариство «ВіЕсБанк», як правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс», в якій скаржник просив визнати дії державного виконавця Зінчука Л.І. неправомірними та скасувати арешт, накладений в рамках примусового виконання виконавчого листа №1304/2314/12 від 13.06.2014 року, виданого Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору у розмірі 3051794,00 грн. на користь стягувача ПАТ «ВіЕсБанк», згідно постанов державних виконавців про арешт майна боржника у ВП №47049670 від 01.04.2015 року та ВП №54007285 від 13.06.2017 року.

В обґрунтування внесеної скарги покликається на те, що 13.06.2014 року Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист №1304/2314/12 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору у розмірі 3051794,00 грн. на користь стягувача ПАТ «ВіЕсБанк».

01.04.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Павлишиним Т.І. на підставі заяви стягувача відкрито виконавче провадження №47049670 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору у розмірі 3051794,00 грн. на користь стягувача ПАТ «ВіЕсБанк».

Боржнику ОСОБА_1 згідно постанови про відкриття виконавчого провадження надано можливість самостійно до 08.04.2015 року виконати рішення суду.

Згідно ідентифікатора доступу АСВП відомості про вищевказане виконавче провадження є наступними:

-01.04.2015 року постанова про відкриття виконавчого провадження;

-01.04.2015 року постанова про арешт майна боржника;

-03.04.2015 року постанова про арешт коштів боржника;

-20.05.2015 року постанова про розшук майна боржника;

-28.05.2015 року постанова про стягнення виконавчого збору;

-01.12.2016 року постанова про прийняття виконавчого провадження;

-10.04.2017 року постанова про повернення виконавчого документу стягувачу.

02.06.2017 року державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львова Барничем В.М. відповідно до ст.ст.3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження», на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова, за тим же виконавчим листом, повторно, відкрито виконавче провадження №54007285.

13.06.2017 року державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львова у відповідності до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника.

31.12.2017 року державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львова у відповідності до п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Вказує, що саном на день звернення до суду із скаргою матеріали виконавчих проваджень ВП №47049670 та ВП №54007285 знищено, оскільки термін зберігання таких 3 роки. В автоматизованій системі виконавчих проваджень збережена тільки постанова про відкриття виконавчого провадження і постанова про повернення виконавчого листа.

10.08.2022 року представник скаржниці адвокат Левко С.Л. звернувся із заявою щодо зняття арешту з усього майна у Галицький ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ, оскільки повне виконання виконавчого документу було здійснено поза межами виконавчих проваджень.

11.08.2022 року листом за підписом начальника Галицького ВДВС у м. Львові Тетюка Р.М. за №33841 (виконавець Зінчук Л.І.) було відмовлено у знятті арешту з майна боржника.

Вважає вказану відмову неправомірною, оскільки виконавчий лист №1304/2314/12 від 13.06.2014 року, виданий Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору у розмірі 3051794,00 грн. на користь стягувача ПАТ «ВіЕсБанк», виконаний в повному обсязі за межами виконавчих проваджень ВП №47049670 та ВП №54007285, які, відповідно, були завершені 10.04.2017 року та 29.12.2017 року.

Вказує, що наявність протягом майже 10 років не скасованого арешту на майно, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

З приводу виконавчого збору зазначає, що такий не підлягає стягненню, оскільки в межах виконавчих проваджень не було стягнуто жодної суми.

До судового засідання представник скаржника адвокат Левко С.Л. подав уточнені вимоги скарги, в яких просить визнати бездіяльність начальника Галицького ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тетюка Романа Мироновича неправомірною. Зобов`язати начальника Галицького ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тетюка Романа Мироновича зняти арешт, накладений в рамках примусового виконання виконавчого листа №1304/2314/12 від 13.06.2014 року, виданого Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору на користь ПАТ «ВіЕс Банк», згідно постанов державних виконавців про арешт майна боржника у ВП №47049670 від 01.04.2015 року та ВП №54007285 від 13.06.2017 року.

Також представник скаржника адвокат Левко С.Л. просить проводити розгляд скарги у його відсутності та у відсутності ОСОБА_1 та задовольнити скаргу.

Представник Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та державний виконавець Зінчук Л.І. в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення судового засідання чи про розгляд справи у їх відсутності не подали, хоча були належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи.

31.08.2022 року представник ТОВ «ФК «Траст Фінанс» подав клопотання про розгляд скарги без його участі та повідомив, що ОСОБА_1 врегульовано заборгованість по кредиту 09.12.2020 року та у ТОВ «ФК «Траст Фінанс» відсутні будь-які претензії до ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи, представник скаржника подав заяву про розгляд справи у його відсутності, суд приходить до висновку про можливість розгляду скарги у відсутності сторін на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 13.06.2014 року Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист №1304/2314/12 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору у розмірі 3051794,00 грн. на користь стягувача ПАТ «ВіЕс Банк».

01.04.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Павлишиним Т.І. на підставі заяви стягувача відкрито виконавче провадження №47049670 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору у розмірі 3051794,00 грн. на користь стягувача ПАТ «ВіЕс Банк». Боржнику ОСОБА_1 згідно постанови про відкриття виконавчого провадження надано можливість самостійно до 08.04.2015 року виконати рішення суду (а.с.7).

Згідно листа Галицького ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) від 11.08.2022 року №33841, згідно даних АСВП на виконанні у відділі перебувало вищевказане виконавче провадження №47049670, в ході якого державним виконавцем винесено наступні постанови:

-01.04.2015 року постанова про відкриття виконавчого провадження;

-01.04.2015 року постанова про арешт майна боржника;

-03.04.2015 року постанова про арешт коштів боржника;

-20.05.2015 року постанова про розшук майна боржника;

-28.05.2015 року постанова про стягнення виконавчого збору;

-01.12.2016 року постанова про прийняття виконавчого провадження;

-10.04.2017 року постанова про повернення виконавчого документу стягувачу.

Крім цього, судом встановлено, що 02.06.2017 року державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львова Барничем В.М. відповідно до ст.ст.3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження», на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова, за тим же виконавчим листом, повторно, відкрито виконавче провадження №54007285 (а.с.10).

29.12.2017 року державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львова Барничем В.М. у ВП №54007285 у відповідності до ч.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану та повернуто авансовий внесок у розмірі 31949 грн. стягувачу (а.с.11).

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як вбачається із листа ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» від 05.01.2021 року №05/01-2, адресованого Галицькому ВДВС у м. Львові, ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» є новим кредитором відповідно до договору про відступлення права вимоги від 29.12.2017 року, укладеного з ПАТ «ВіЕс Банк». 30.07.2020 року ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» було прийнято рішення №65 прийняти на баланс товариства предмет іпотеки, а саме квартиру площею 57,80 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок повного погашення заборгованості по кредитному договору №KF 38637 від 06.04.2006 року, який укладений з ОСОБА_1

09.12.2020 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір про прощення боргу за Кредитним договором №KF 38637 від 06.04.2022 року.

На момент подачі даного повідомлення ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» повідомляє, що у ОСОБА_1 немає жодних фінансових зобов`язань перед ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс». Фінансові зобов`язання відсутні також щодо поручителів, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

З врахуванням викладеного, ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» просила зняти арешти та обтяження із всього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.13).

У відповідь на вищевказаний лист Галицький ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) надав лист-відповідь від 11.08.2022 року №33841, в якому зазначено, що згідно даних АСВП на виконанні у відділі перебувало вищевказане виконавче провадження №47049670, залишок заборгованості боржника перед кредитором становить 3051794,00 грн., залишок виконавчого збору становить 305179,40 грн. Матеріали виконавчого провадження №47049670 знищено у зв`язку із закінченням трьохрічного терміну зберігання, що унеможливлює надання для ознайомлення. Також Галицький ВДВС м. Львова повідомив, що відсутні підстави для припинення чинності арешту майна (а.с.12).

Судом встановлено, що на даний час матеріали виконавчих проваджень ВП №47049670 та ВП №54007285 знищено, оскільки термін зберігання таких 3 роки, що підтверджується, зокрема, листом Галицького ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) від 11.08.2022 року №33841.

Згідно п.1 Договору про прощення боргу за Кредитним договором №KF 38637 від 06.04.2006 року, укладеного 09.12.2020 року, підписанням цього Договору, Сторони домовились відповідно до статей 598 та 605 ЦК України, припинити зобов`язання боржника шляхом прощення кредитором залишку боргу за Кредитним договором №KF38637 від 06.04.2006 року, з урахуванням усіх змін та доповнень до нього. Сторони підтверджують, що укладенням і підписанням цього договору, боржник звільняється від сплати кредитору залишку заборгованості за кредитним договором, що на дату укладення цього договору складає 9036651,33 грн. Таким чином, після підписання сторонами цього договору, припиняються всі та кожна із зобов`язань, визначені кредитним договором, а сам кредитний договір вважається таким, що припинив свою дію. З підписанням цього договору, кредитор погодився не застосовувати штрафні санкції, що передбачені кредитним договором.

Таким чином, судом встановлено, що в даному випадку боржник ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання перед правонаступником кредитора ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» в повному обсязі поза межами виконавчого провадження.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Разом з тим, судом встановлено, що державним виконавцем не було стягнуто жодної суми, а виконавчий документ повернуто стягувану через неможливість його виконання.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 13.07.2022 року у справі № 2/0301/806/11, застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Вищевказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У даній правовій ситуації відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту, накладеного на все майно ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях ВП №47049670 та ВП №54007285, унеможливить у подальшому здійснення належного захисту майнових прав скаржниці щодо зняття арешту з її майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна боржника у випадку добровільного виконання виконавчого документа поза межами виконавчого провадження.

Крім цього, суд приходить до висновку, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що незняття органом державної виконавчої служби арешту з майна боржника у виконавчому провадженні за обставинами справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання Галицького ВДВС м. Львова зняти арешт з майна боржника.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин та враховуючи добровільне погашення боржником боргу за погодженням з кредитором за межами виконавчого провадження, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, суд приходить до висновку, що незняття арешту з майна ОСОБА_1 є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Керуючись ст.1-4, 27, 39, 42, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 76-81, 258-260, 268, 273, 353, 447-453 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб: Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, державного виконавця Зінчука Любомира Івановича, стягувач: Публічне акціонерне товариство «ВіЕсБанк», як правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс», про визнання неправомірними дій та скасування арешту задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Галицького ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тетюка Романа Мироновича.

Зобов`язати начальника Галицького ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тетюка Романа Мироновича зняти арешт, накладений в рамках примусового виконання виконавчого листа №1304/2314/12 від 13.06.2014 року, виданого Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору на користь ПАТ «ВіЕсБанк», згідно постанов державних виконавців про арешт майна боржника у ВП №47049670 від 01.04.2015 року та ВП №54007285 від 13.06.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Галицький районний суд м.Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 16.09.2022 року.

Суддя Кротова О.Б.