ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5336/22 Справа № 212/3696/21 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13ст.7,ч.1 ст.369ЦПК України,без повідомлення учасників справи,за наявними у справі матеріалами, апеляційні скарги позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», відповідача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Щербачова Андрія Петровича на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року, яке ухвалено суддею Ваврушак Н.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 21 червня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 19.06.2010 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Кредитний ліміт в подальшому збільшувався до 37000 грн.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у Заяві.

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі.

Відповідач в свою чергу умови кредитного договору не виконав, не повернув своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом і станом на 12.04.2021 року виникла заборгованість в розмірі 23 514,82 грн., з яких: 19017,61 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4497,21 грн. заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.06.2010 року у розмірі 23514,82 гривень, з яких: - 19017,61 гривень заборгованість за тілом кредита; - 4497,21 гривень заборгованість за відсотками та судові витрати за сплату судового збору в розмірі 2270,00 гривень.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2022 року заочне рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2021 року скасовано.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.06.2010 року, а саме: заборгованість за тілом кредита - 19017, 61 грн., та судовий збір в розмірі 1835,86 грн..

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , та його предстаник - адвокат Щербачов А.П., посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, про відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про порядок та умови користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватись як стандартна (типовая) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Вважає, що визначений судом першої інстанції розрахунок є помилковим, оскільки судом не враховано що фактично використано кредитних коштів у розмірі 37 000 грн., а внесено на погашення заборгованості за весь період користування коштами 68 592, 32 грн.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що на підставі заяви та довідки про умови кредитування відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку із встановленим на ній кредитним лімітом. Відповідач користувався кредитними коштами та здійснював погашення заборгованості, що свідчить про те, що відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку.

Позивач вважає, що суд першої інстанції безпідставно звільнив відповідача від виконання договірних зобов`язань щодо сплати процентів за користування кредитом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що відповідач підписавши заяву та довідку про умови кредитування погодився з умовами договору. Просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та наданого відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача АТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 19.06.2010 року відповідач звернувся до позивача із Анкетою-Заявою, відповідно до якої Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», у теперішній час Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до наданої суду першої інстанції довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» яка підписана відповідачем ОСОБА_1 , сплата процентів за користування кредитом встановлена у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку із розрахунку 360 днів у році.

Посилаючись на невиконання відповідачем умов Договору про надання банківських послуг, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка, за розрахунком позивача, станом на 12.04.2021 року має заборгованість в загальному розмірі 23514,82 гривень, з яких: - 19017,61 гривень заборгованість за тілом кредита; 4497,21 гривень заборгованість за простроченими відсотками.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині позивач посилався на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, однак, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов було ознайомлено відповідача, який при цьому погодився з ними, підписуючи Анкету-Заяву.

Колегія суддів не може повністю погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по простроченим відсоткам, з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договору приєднання розроблені ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі.

Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

В Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, підписаній ОСОБА_2 , відсутні умови щодо погодження відсоткової ставки за користування кредитними коштами та неустойки за порушення строків виконання договору (а.с. 9).

Разом з тим, 19 червня 2010 року ОСОБА_1 підписав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно якої останній своїм підписом засвідчив, що отримав кредит з видачею кредитної картки у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним за базовою ставкою 2,5 % в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році), та визначенням строку внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, з визначенням їх розміру (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) в розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, зі сплатою пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі, який розраховується за наступною формулою: пеня = пеня 1 + пеня 2, де пеня 1 = базова відсоткова ставка по договору/30 - нараховується на кожен день прострочення кредиту, пеня 2 = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності заборгованості по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше, штрафів у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредиту, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків, за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів (а.с. 16).

Тобто, сторонами погоджено розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами та неустойки за порушення строків виконання зобов`язань, а висновок суду першої інстанції щодо відсутності такого погодження є помилковим та не ґрунтується на матеріалах справи, а доводи апеляційної скарги позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в цій частині є прийнятними.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася.

Договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

Відповідач ОСОБА_1 , підписав Заяву б/н від 19.06.2010 року та довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якою погоджено тарифи банку, порядок та розмір нарахування відсотків, погодився із визначеним розміром відсотків.

Отже, заборгованість відповідача за простроченими відсотками за користування кредитом має бути розрахована із застосуванням відсоткової ставки у розмірі 2,5% на місяць,тобто 30 % на рік.

При цьому колегія суддів не бере до уваги розрахунок позивача щодо розміру заборгованості відповідача ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом, наданий до позовної заяви (а.с.6-11), оскільки вказаний розрахунок заборгованості по процентам за період з 01.06.2015 року по 12.04.2021 року проведений позивачем з порушенням умов кредитування за підвищеною процентною ставкою.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 12.04.2021 року, відповідач, з урахуванням часткового виконання зобов`язань за кредитним договором, має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 19017,6 грн. та заборгованість за простроченими відсотками 4497, 21 грн. (а.с.4-5).

При цьому, як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, який перевірено колегією суддів, та виписки з особового рахунку відповідача, за період з 19.06.2010 року по серпень 2020 року, відповідач по справі активно користувався кредитними коштами та здійснював погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, та виписки з особового рахунку відповідача який перевірено колегією суддів, вбачається, що відповідач по справі має прострочену заборгованість за тілом кредиту за 2010 рік - 3,80 грн. 2015 рік - 7849,70 грн. та 2017 рік - 11 896,41 грн., отже заборгованість відповідача ОСОБА_1 по процентам за користування кредитом, із застосуванням відсоткової ставки у розмірі 2,5 % на місяць (30% на рік) за 2010 рік становить 1,14 грн., за 2015 рік - 2354,91 грн., за 2017 рік - 3568,92 грн. Заборгованості за тілом кредиту за період з 2011 по 2014 роки, 2016 рік, 2018-2020 року, відповідач не має.

Однак, як вбачається з виписки з особового рахунку відповідача ОСОБА_1 за період 19.06.2010 року по 12.04.2021 року, отримав 78 736,12 грн. кредитних коштів, при цьому повернув 100 081, 01 грн.

Таким чином, сума погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем ОСОБА_1 за період з 2010 по 2021 роки перевищує суму отриманих коштів разом з нарахованими відсотками, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за простроченими відсотками.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.06.2010 року .

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

За таких обставин з АТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1835,86 грн. (а.с. 123)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Щербачова Андрія Петровича задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання відповідачем апеляційної скарги в розмірі 1835 (одна тисяча вісімсот тридцять п`ять) ривень 86 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2022 року.

Головуючий:

Судді: