Справа №569/5288/22
19 вересня 2022 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.,
секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,
Позовну заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх з відповідачем батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на його майно - 3/4 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 і та на частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Вона є спадкоємцем батька за заповітом, а її брат ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом та має право на обов`язкову частку у спадщині. 06 грудня 2018 року їй нотаріусом було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом р. № 3-481 на 5/6 часток у спадщині на 3/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , тобто 5/8 частки цього житлового будинку. Право власності на 5/8 часток житлового будинку на АДРЕСА_1 зареєстроване за нею в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запису 29289011 від 06 грудня 2018 pоку.
У житловому будинку АДРЕСА_1 є технічна можливість виділити частини обох співвласників житлового будинку у виді окремих ізольованих домоволодінь, а також є технічна можливість здійснити поділ земельної ділянки на два окремих об`єкти із збереженням її цільового призначення. Можливість поділу житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки підтверджується Висновком експерта № 54/22 від 04 квітня 2022 pоку, виконаного судовим експертом Сапуновою А.І.
З метою захисту її прав як співвласника житлового будинку з надвірними будівлями та спадкоємця за заповітом майна її батька слід визнати за нею право власності на 5/8 частин земельної ділянки та виділення у її власність 5/8 частин житлового будинку та надвірних будівель, та 5/8 частин земельної ділянки за варіантом №2 Висновку експерта, оскільки цей варіант передбачає більш зручне користування земельною ділянкою для обох співвласників та у ньому закладено компенсацію у вартості господарської будівлі виділенням більшого розміру земельної ділянки іншому співвласнику, тобто рівноцінним поділом домоволодіння на два ізольованих домоволодіння без проведення компенсаційних грошових виплат один одному.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою представника позивача ОСОБА_4 19 вересня 2022 року позивач та її представник ОСОБА_4 подали заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань.
Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області від 06 травня 2022 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 30 квітня 2005 року.
05 вересня 2022 року до суду повернулася не врученою судова повістка для відповідача на 19 вересня 2022 року з довідкою поштового відділення про причини повернення/досилання, де вказана причина повернення - адресат відсутній за вказаною адресою.
Згідно ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.
Відповідно до частини 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Оскільки судова повістка, направлена судом відповідачу за адресою, за якою зареєстровано його місце проживання, не одержана, повернута суду з відміткою - адресат відсутній за вказаною адресою, тому суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.
Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач та її представник не заперечують проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача та її представника.
Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №148287994 від 06 грудня 2018 року за ОСОБА_1 зареєстровано право спільної часткової власності на 5/8 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів №112/1 від 07 жовтня 2021 року ОСОБА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності 5/8 часток житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчене Другою рівненською державною нотаріальною конторою 06 грудня 2018 року, р. №3-481, а ОСОБА_2 1/8 та 1/4 частки на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене Другою рівненською державною нотаріальною конторою 06 грудня 2018 року, р. №3-480 і на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою Рівненською державною нотаріальною конторою 01 квітня 1982 року, р. №1-943.
Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч.1 ст.369 ЦК).
У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і стаття 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.
Відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.
Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.
Аналізуючи наведені вище норми Закону, суд зауважує, що презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності діє, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками або законом.
Згідно із ч. ц ст. 120 ЗК України у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.
Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.
Відповідно до положень статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Частиною першою статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ст. 358 цього ж Кодексу, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.
У відповідності до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Згідно з частиною 3 вказаної статті у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Згідно ч.1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.
Згідно з ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.
Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально.
Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.
Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
Згідно висновку судового експерта за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи №54/22 від 04 квітня 2022 року враховуючи розташування приміщень у будинку та розміщення господарських будівель та споруд на земельній ділянці, можливості подальшого поділу земельної ділянки, наявна технічна можливість, відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, провести поділ в натурі, виділивши одному із співвласників 3/8 частки, іншому 5/8 частки житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , в цілі ідеальні частки, як об`єкти нерухомого майна. Запропоновано два варіанти поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, у співвідношенні часток 3/8 та 5/8, з подальшим виділом в цілі ідеальні частки як об`єкти нерухомого майна. Відповідно вимог Державних будівельних норм України ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень», та ДБН Б.2.2-12: 2019 «Планування і забудова територій», та інші вимоги нормативних документів, наявна технічна можливість, виділити в натурі одному із співвласників 3/8 частки, іншому 5/8 частки із земельної ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 , враховуючи варіанти поділу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, та запропоновано два варіанти поділу.
За наведених обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність у їх задоволенні.
У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, у заяві від 19 вересня 2022 року представник позивача ОСОБА_4 просила судові витрати по справі покласти на позивача, тому суд не здійснює розподіл судових витрат в даній справі.
Керуючись статтями 355, 356, 358, 364, 367, 368, 369, 370, 372, 1216, 1218, 1225, 1226 ЦК України, статтями 87, 88, 89, 120 ЗК України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 19 вересня 2022 року.
Суддя О.О. Першко