Справа № 302/699/22
Номер рядка звіту 69
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2022 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Митряк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

01.07.2022 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що вона, ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 17.07.2014 по 08.04.2019 року. Від спільного проживання у шлюбі у них народилося двоє дітей син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їх шлюб був розірваний рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 08.04.2019 року справа № 302/327/19. Малолітні проживають з нею, ОСОБА_1 , в будинку її батьків в селі Річка Хустського району.

Також позивачка вказує, що рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18.11.2019 (справа № 302/1139/19) з відповідача ОСОБА_2 на її користь стягнуто щомісяця на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до досягнення дітьми повноліття.

У позові наголошує, що з часу присудження аліментів потреби дітей значно збільшились, купівельна спроможність гривні зменшилась внаслідок інфляції, вона стала витрачати значно більше коштів на утримання дітей, щоб забезпечити їх всім необхідним, це зокрема продукти харчування, зокрема діти подорослішали, стали ходити до школи, зросли витрати на їх харчування, одяг, взуття, шкільне приладдя, книги. Також діти потребують регулярного відвідування стоматолога та лікарів педіатрів. Відповідач, як батько дітей, не бере участі у їх матеріальному утриманні та вихованні.

Вказує, що відповідач ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, однак займається підсобним господарством та різними підробітками, з чого отримує дохід. Відповідач є молодим за віком, працездатний, не хворіє, інших утриманців не має, забезпечений житлом, має вівці, кози, займається підробітками, за що отримує дохід. Проте, вона постійного місця праці не має, на даний час зареєстрована у Міжгірському центрі зайнятості, як безробітна, власного житла немає. Вважає, що на даний час змінилися обставини, які дають підстави для звернення до суду з даним позовом про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що матеріальне становище відповідача покращилося, а її погіршилося. Вказує, що сума стягуваних з відповідача аліментів на сьогоднішній день є недостатньою для належного матеріального утримання їх дітей, у з зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18.11.2019 року (справа № 302/1139/19) та визначити стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину, але не менше 100% прожиткового мінімуму на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найменшою дитиною повноліття.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.07.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу ОСОБА_2 в ухвалі суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надсилалася відповідачу ОСОБА_2 за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

29.07.2022 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позов.

12.08.2022 року позивачкою ОСОБА_1 подано до суду відповідь на відзив.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та у встановленому законом порядку, проте в матеріалах справи є письмова заява ОСОБА_1 про розгляд справи у її відсутність та в якій просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі за наведеними у позові підставами.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи, проте подав до суду відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей та залишити рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18.11.2019 року у справі № 302/1139/19. У відзиві також відповідач просить суд врахувати ті обставини, що з дня набрання рішенням суду та до моменту пред`явлення даного позову він регулярно сплачує аліменти на утримання дітей, від свого обов`язку не ухилявся, на теперішній час він ніде офіційно не працевлаштований, про що свідчить відомість з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, наголошує на тому, що його матеріальне становище погіршилось у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні. Крім того, позивачкою ОСОБА_1 не вживались заходи досудового врегулювання спору. Також відповідач вказує, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника податків. Також зазначає, що посилання позивачки на те, що він має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж це визначено рішенням суду, а саме не менше 6000 грн., оскільки має у власності будинок, в якому проживає, суперечить інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На підставі наведеного просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

У відповіді на відзив позивачка ОСОБА_1 вказує на те, що відповідач взмозі сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки отримує неофіційні доходи з підсобного господарства, має вівці, кози, коней, літом ходить на ягоди, як продає та має дохід, офіційно він не працює, але як їй відомо, займається підробітками, за що отримує дохід. Також просить взяти до уваги, що вона несе витрати на оздоровлення, виховання та проживання дітей в доглянутому та забезпеченому стані. Зазначає, що у 2019 році нею куплено дитячу парту, 11.01.2022 року придбано диван «Лесік 80» вартістю 4958 грн., 11.08.2022 року діти проходили лікування у стоматолога ОСОБА_7 , понесені витрати в сумі 1400 грн. та 1650 грн. Вона немає доходу, наразі зареєстрована у Міжгірському центрі зайнятості як безробітна, та власними силами намагається за рахунок підсобного господарства утримувати дітей а мали все для їх нормального розвитку. Просить позов задовольнити та збільшити розмір аліментів на утримання двох малолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 3000 грн. щомісячно, але не менше 100 % прожиткового мінімуму доходів на кожну дитину щомісячно.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справи, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,вивчивши відзив відповідача з доданими до нього документами, а також відповідь на відзив позивача з долученими до них матеріалами, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами даної цивільної справи № 302/699/22, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.13,43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що сторони по справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 17.07.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 08.04.2019 року (справа №302/327/19) було розірвано, копія якого є в матеріалах справи (а.с.4,8).

Від спільного подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, де в графі «батько» записаний ОСОБА_2 , відповідач у справі, а матір`ю - ОСОБА_1 , позивачка у справі (а.с.9,10).

Малолітні дітиОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешкають разом з позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою Пилипецькою сільською радою Хустського району Закарпатської області, оригінал якої є в матеріалах справи (а.с.11) та вказані обставини відповідачем не оспорюються.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.07.2016 року (справа № 302/563/16-ц), яке набрало законної сили, присуджено до стягнення з відповідача ОСОБА_8 на користь позивачки ОСОБА_9 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 врозмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 15.06.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто з відповідача ОСОБА_8 аліменти на утримання позивачки ОСОБА_9 у твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно, починаючи з 15.06.2016 року і до досягнення доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 трьох річного віку (а.с.10).

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18.11.2019 року (справа № 302/1139/19), яке набрало законної сили, збільшено розмір аліментів, визначений судовим наказом Міжгірського районного суду Закарпатської області (справа № 302/469/18) та присуджено до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі твердої грошової суми по 1000 (одна тисяча) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку чинного до застосування, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення кожною дитиною повноліття (а.с.6-7).

Спірні правовідносини регулюються положеннями Сімейного кодексу України.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (стаття 150 Сімейного кодексу України).

Такий принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст.21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст.24).

За частинами 1 та 2 статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991року), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на необхідність регулярного відвідування лікарів, у тому числі лікаря стоматолога та лікарів педіатрів. Проте, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Отже, згідно вказаних положень Закну, витрати на лікування є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами.

Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що додаткові витрати на дитину не є аліментами (коштами на утримання дитини).

А тому, щодо посилання позивача ОСОБА_1 на потреби дітей у лікуванні, то суд роз`яснює позивачці, що у разі наявності для того відповідних підстав, вона не позбавлена права звернутися до суду, відповідно до положень ст.185 СК України щодо участі відповідача у додаткових витратах.

Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки).

Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13), яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до Правової позиції, яка викладена у постанові по справі №143цс13 від 05.02.2014 року, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановила, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні (постанова Верховного Суду по справі № 303/369/20 (провадження № 61-17250св20) від 29 січня 2021 року).

Аналогічна позиція викладена в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При розгляді вимог позивачки ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, суд враховує те, що після ухвалення 18.11.2019 року Міжгірським районним судом попереднього рішення про збільшення розміру аліментів, неодноразово змінювався визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів на дитину в сумі 1000 грн. цим вимогам вочевидь не відповідає, і не може забезпечити належний рівень матеріального утримання малолітніх дітей сторін: сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 .

Однак вказаної суми не вистачає на утримання малолітніх дітей, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат для матеріального забезпечення, розвитку, освіти, забезпечення повноцінного харчування, належних умов для життя та духовного розвитку. Та у зв`язку з ростом та розвитком дітей відповідно і збільшились витрати на їх утримання. Також у зв`язку з інфляційними процесами зменшилася і купівельна спроможність. Як встановлено судом, крім визначеної суми аліментів, відповідач іншої допомоги не надає.

Тож слід визнати, що матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дітей істотно зросла, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру як такі. Власне недостатність у матері коштів на утримання малолітніх дітей сумнівів не викликає, відповідні доводи позивача відповідачем не спростовані.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо.

При визначенні розміру аліментів на теперішній час суд враховує вимоги ст.182,192 СК України та бере до уваги, що фізичний розвиток дитини, який постійно змінюється, потребує матеріальних затрат при придбанні відповідного одягу та взуття, а також продуктів харчування, шкільного приладдя, тощо.

При визначенні суми стягнення аліментів, які сплачуються відповідачем на теперішній час, суд враховує вікову категорію та звичайні потреби дітей, особу платника аліментів, а також те, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів.

При цьому, вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, судом також взято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків в рівній мірі, також суд враховує розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, те, що відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, здоровий, інших утриманців, окрім двох малолітніх дітей, немає, тому суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, а малолітні діти потребують такої допомоги.

Беручи до уваги результат виконання сторонами обов`язку доказування обставин, що мають значення в справі, слід констатувати, що під час судового розгляду не встановлено і не доведено підстав для відступу від засад щодо загалом рівного обов`язку батьків у матеріальному утриманні дітей.

Проаналізувавши надані в судовому засіданні докази в їх сукупності, позицію позивача та відповідача, враховуючи в першу чергу якнайкраще забезпечення інтересів дітей та те, що спільні діти сторін проживають разом із позивачкою і остання апріорі несе більші витрати на утримання малолітніх дітей та необхідність за загальним правилом дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 , виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів дійсно підлягає збільшенню.

На переконання суду, з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту, вимога позивачки ОСОБА_1 щодо розміру аліментів по 3000 гривень на кожну дитину щомісяця є надмірною, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із визначенням до стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, що узгоджуватимуться з вимогами Закону, відповідатиме інтересам малолітніх дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.

Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах, тощо.

Стаття 81 ч.1 ЦПК України вимагає від сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що вимога про збільшення розміру аліментів підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач отримує певні доходи від підробіток, утримання підсобного господарства, тощо, про що зазначено у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2022 рік" з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: з 1 липня становить 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; на дитину віком від 6-ти до 18-ти років з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до ч.2 ст.184 СК України.

Отже, визначаючись щодо розміру аліментів на утримання двох малолітніх дітей, зважаючи на реальні і розумні потреби в їх матеріальному утриманні, встановлені обставини, що мають значення у їх сукупності, враховуючи прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років, та дитини віком від 6 до 18 років, суд вважає справедливим встановлення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Такий розмір аліментів відповідає встановленому аб.2 ч.2 ст.182 СК України мінімальному розміру аліментів на одну дитину, вимогам Закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для існування кожної дитини сторін по справі, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати своїх малолітніх дітей.

При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач є молодим за віком, здоровою та працездатною людиною, а отже не позбавлений можливості заробляти, при цьому останнім не надано доказів того, що за станом здоров`я відповідач не має змоги працювати, що свідчить про можливість отримувати дохід та, відповідно, надавати матеріальну допомогу своїм дітям.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоров`я або непрацездатності відповідача, а також відсутні відомості про перебування на його утриманні інших осіб, тяжкого матеріального становища та докази на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, а тому виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та має бути не меншим 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з огляду на інтереси малолітніх дітей сторін, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18.11.2019 року, до 2000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили.

Крім того, у відповідності до положень ч.1ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 992,40 грн., оскільки позивачка від сплати судового збору по даній категорії справ звільнена, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Інших судових витрат до стягнення чи повернення не заявлено та у справі немає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.180-182,184,185,192 СК України ст.ст.10,12,81,133, ст.ст.137, 228, 229,263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18.11.2019 року у справі № 302/1139/19.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати набрання даним рішення законної сили та до досягнення кожною дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі - 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Відкликати виконавчий лист, виданий на виконання рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18.11.2019 року по справі № 302/1139/19 (провадження № 2/302/301/19).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. Сидоренко