Житомирський апеляційний суд
Справа №283/262/20 Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 68 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №283/262/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на рішення Малинського районного суду Житомирської області, ухвалене 03 серпня 2021 року суддею Тимошенком А.О. у м. Малині,

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд до ОСОБА_2 із позовом (т.1 а.с.2-5), у якому просила: визнати спільною сумісною власністю житловий будинок АДРЕСА_1 , автомобіль Daewoo Espero державний номерний знак НОМЕР_1 , грошові кошти на депозитному рахунку на ім`я відповідача в ПАТ КБ «ПриватБанк»; розділити їх спільне з відповідачем майно, виділивши їй у власність вищевказаний житловий будинок, Ѕ частину грошових коштів на депозитному рахунку в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_2 , стягнути з нього на її користь, в рахунок компенсації вартості належної їй Ѕ частини спірного автомобіля 50000 грн. Позов обґрунтовувала тим, що після розірвання шлюбу домовленості про добровільний поділ майна, яке набуто під час шлюбу за спільні кошти, між нею та відповідачем не досягнуто.

05.02.2020 ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 , у якому, з урахуванням заяви від 20.03.2020 (т.1 а.с.78-79, 106-108), просив:

визнати за ним право власності на Ѕ ідеальну частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , відповідно до технічного паспорту - житловий будинок визначений за планом А1 вартістю - 138630 грн, веранда а2 вартістю - 8821 грн, сарай Б1 вартістю - 47291 грн, сарай В1 вартістю - 24573 грн, колодязь К1 вартістю 5926 грн, погріб П1 вартістю 54688 грн, вбиральня Т1 вартістю 11664 грн, інші споруди №1-2 вартістю 99675 грн;

визнати спільною сумісною власністю подружжя та виділити йому у власність: газову плиту ВЕКО CSM 62320 вартістю 6000 грн, бойлер водяний вартістю 5000 грн, матрац ортопедичний Флоренція вартістю 1500 грн, телевізор Самсунг вартістю 1500 грн, підлогові ваги вартістю 300 грн, кавомолку вартістю 300 грн, насос QDX 1.5-16-0.37 вартістю 300 грн, морозильну камеру ММ-184-74 Атлант вартістю 5000 грн, інфрачервоний обігрівач SVNNY AT вартістю 300 грн, кормоперемелювач електричний вартістю 400 грн, бензопилу Husqvarna-340 вартістю 2000 грн, праску вартістю 200 грн, мікрохвильову піч Самсунг MS 23 Г 302 ТАS вартістю 3000 грн, витяжку до газової плити вартістю 1000 грн, велосипед виробництва Германія вартістю 2500 грн, велосипед модель 112-311 «Аіст» вартістю 500 грн, диван розкладний вартістю 3000 грн, дрова 20 м3 вартістю 15000 грн, консервацію вартістю 2000 грн, посуд вартістю 5000 грн, профілактор Евліковка вартістю 2000 грн, стіл розкладний вартістю 1000 грн, табуретки 6 шт. вартістю 1000 грн, стільці 6 шт. вартістю 2000 грн, електродрель «Інтерскол» вартістю 200 грн, тонометр BASIC - вартістю 500 грн, візок для перевезення вантажу вартістю 500 грн, сумка - вартістю 200 грн, медогонка - вартістю 1000 грн, шафи з антресолями - вартістю 5000 грн, всього на загальну суму 62300 грн;

виділити у власність відповідачці: відеокамеру SONY DCR-DVD 108 E вартістю 3000 грн, бойлер електричний 10 л. вартістю 1000 грн, пилосос SC 432 вартістю 1000 грн, ноутбук Lenovo idea Pad V580 C вартістю 3000 грн, соковижималку Мулінекс вартістю 100 грн, пральну машину вартістю 5000 грн, котел електричний проточний вартістю 5000 грн, батареї проточні для обігріву будинку вартістю 5000 грн, комп`ютер планшетний АР-107 вартістю 5000 грн, холодильник Nord 416-4 вартістю 1000 грн, тюнер супутниковий DSB-S 300V/XEV вартістю 200 грн, фен РН 085 Ровенто вартістю 200 грн, фен Jonik вартістю 200 грн, електрочайник BRAUN WK 210 вартістю 1000 грн, мультиварку Мулінекс вартістю 1000 грн, міксер - вартістю 300 грн, поличку для взуття вартістю 200 грн, насосну станцію вартістю 4000 грн, інтернет-точку - вартістю 2500 грн, велосипед - вартістю 2400 грн, стіл-тумба 2 шт. вартістю 4000 грн, велосипед - вартістю 2500 грн, всього на загальну суму 55900 грн та стягнути судові витрати.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 27 липня 2020 року вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя (т.1 а.с.76).

У подальшому ухвалою цього суду від 09 лютого 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна закрито в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю грошових коштів на депозитному рахунку ОСОБА_2 та виділення позивачу Ѕ частки цих коштів (т.1 а.с.160).

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 03 серпня 2021 року, з урахуванням ухвали суду від 18 жовтня 2021 року (т.1 а.с.178-180, 222), первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково. Визнано спільною сумісною власністю сторін житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку А1 вартістю 138630 грн, веранди а2 вартістю 8821 грн, сараю Б1 вартістю 47291 грн, сараю В1 вартістю 24573 грн, колодязя К1 вартістю 5926 грн, погреба П1 вартістю 54688 грн, вбиральні Т1 вартістю 11664 грн, інших споруд №1-2 вартістю 99675грн, та автомобіль Daewoo Espero державний номерний знак НОМЕР_1 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ ідеальну частку зазначеного житлового будинку та автомобіля. Житловий будинок АДРЕСА_1 та автомобіль Daewoo Espero державний номерний знак НОМЕР_1 залишено у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У задоволенні решти позовних вимог первісного та зустрічного позовів відмовлено за безпідставністю.

Додатковим рішенням цього суду від 18 жовтня 2021 року визнано за ОСОБА_2 право власності на: Ѕ ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку А1 вартістю 138630 грн, веранди а2 вартістю 8821 грн, сараю Б1 вартістю 47291 грн, сараю В1 вартістю 24573 грн, колодязя К1 вартістю 5926 грн, погреба П1 вартістю 54688 грн, вбиральні Т1 вартістю 11664 грн, інших споруд №1-2 вартістю 99675 грн; Ѕ ідеальну частку автомобіля Daewoo Espero державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави недоплачену суму судового збору в розмірі 3571,88 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю в розмірах судового збору, яка становить 30,05 грн.

Звільнено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від обов`язку сплачувати один одному іншу частину судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду від 03 серпня 2021 року в частині відмови у поділі решти речей, які були ним зазначені в позовній заяві про уточнення позовних вимог, відомості про які містяться у справі.

Вказав, під час розгляду справи ним надано достатньо доказів, які підтверджують придбання речей під час шлюбу, їх наявність. Більшість майна придбано особисто ним, оскільки дружина не працювала. Надані ним докази (паспорти на купівлю речей, гарантійні талони на його ім`я) спростовують висновки суду та доводи відповідачки за зустрічним позовом про відсутність спірного майна. Вважає, що згідно судової практики йому, як позивачу, достатньо підтвердити, що спірний об`єкт набуто під час шлюбу, тоді як тягар доказування покладається на відповідача, який повинен доводити, що даний об`єкт не є спільною сумісною власністю подружжя. Також вказав, що відповідачка не спростувала вартість речей, які підлягали поділу, а тому суд мав здійснити їх поділ за вказаною у його заяві вартістю. Окрім того, суд не роз`яснив йому право призначення товарознавчої експертизи з метою встановлення вартості спірного майна і безпідставно зазначив у рішенні, що сторони відмовились від призначення судової експертизи.

Вказав, що суд не врахував письмові пояснення його батька щодо спірного майна. Зауважив, що на момент подання апеляційної скарги у його користуванні знаходяться наступні речі: автомобіль (колишня дружина самовільно забрала один комплект ключів та код від радіоприймача), велосипед, водяний насос, ваги підлогові, тонометр, газовий балон, електродрель, медогонка. Вважає, що відповідачка вводить в оману суд, вказуючи, що багато речей їй були подаровані та куплені нею.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила залишити її без задоволення, посилаючись на її безпідставність. Вказала, на помилковість посилань скаржника про те, що вона в період перебування сторін у шлюбі не працювала і що майже всі речі придбані ним особисто. Вона працювала з 19.06.1997 по 25.12.2013 на швейному підприємстві, з 16.01.2014 по 12.10.2014 перебувала на обліку у центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю, у подальшому працювала без офіційного працевлаштування, в 2016 році виїхала на заробітки у Польщу (де в сукупності працювала 9 місяців), всі кошти віддала ОСОБА_2 .

На думку ОСОБА_1 , з документів долучених ОСОБА_2 до його позову не вбачається, що перелічені ним речі існують на даний час та де саме вони знаходяться, не наведено їх індивідуальних характеристик, не надано доказів щодо вартості майна на час його придбання та на час звернення до суду, така вартість зазначена останнім на його розсуд, деякі докази вважає сфальсифікованими. Також, вказала, що додані письмові пояснення батька скаржника про подаровані ним синові речі із 18 найменувань, безпідставно долучені останнім, оскільки такі речі не включено у перелік майна, що підлягає поділу, та не були предметом розгляду суду першої інстанції.

Зауважила, що речі, які придбавалися в період з 2005 по 2014 рік вже морально застаріли, частина з них вийшла з ладу та стала не придатною для використання і ніякої цінності не мають, частина вже використана (дрова, консервація). Суд першої інстанції роз`яснював право заявити клопотання про проведення у справі судової експертизи не лише їй, а і відповідачу. Останній при поданні зустрічного позову спочатку просив визнати спірні речі їх спільною сумісною власністю, проте у подальшому просив визнати їх його приватною власністю за відсутності відповідних доказів (т.1 а.с.148-150). ОСОБА_2 до переліку речей, які він просив присудити йому, включено дві речі, які він «добровільно залишив своїм дітям та які поділу не підлягають», а шість - їй. Крім цього, у відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 вона зазначала, що такі речі придбавалися ними виключно для потреб їх дітей, які ними й користуються.

У відповіді на відзив ОСОБА_2 вказав, що ОСОБА_1 не надала доказів не придатності спірних речей і відсутності у них цінності, від призначення товарознавчої експертизи на пропозицію суду заявити таке клопотання відмовилася. В той же час, суд повинен був роз`яснити і йому право заявити клопотання на проведення судової експертизи або здійснити поділ речей виходячи з їх вартості, згідно варіанту їх розподілу, який запропоновано ним, оскільки тягар доказування, спростування вартості спірних речей покладається на відповідача. Разом з тим, оскільки сторони не узгодили вартість речей, які підлягають поділу і не надали відповідні висновки експертів, суд повинен був призначити товарознавчу експертизу, проте судом не здійснено всі дії щодо сприяння повному вирішенню позовних вимог в частині поділу речей в питанні призначення судової експертизи. Також вказав, що за час роботи позивачки на швейному підприємстві були довготривалі періоди, коли їй не виплачувалася заробітна плата або була заборгованість по її виплаті. Крім того, вона двічі перебувала в декретній відпустці по догляду за дітьми, її твердження щодо неофіційного працевлаштування не можуть братися судом до уваги, оскільки не мають жодного належного обґрунтування. Більшість речей придбав він особисто, оскільки постійно працював та мав офіційне місце роботи.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнали.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються ст.ст.60, 62, 63, 69, 70 Сімейного кодексу України, де зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, при розділі майна частки подружжя є рівними.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК України).

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1 та ч. 2 ст. 71 СК України).

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі з 10.05.1997 по 19.12.2017 (т.1 а.с.6, 8, 82). За час перебування у шлюбі в них народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.6, 7).

Під час шлюбу сторонами набуто житловий будинок АДРЕСА_1 та автомобіль Daewoo Espero державний номерний знак НОМЕР_1 , право власності на які зареєстровано за ОСОБА_2 (т.1 а.с.11-13).

Вищезазначене майно поділено рішенням суду, яке у цій частині не оскаржується.

В той же час, у зустрічній позовний заяві ОСОБА_2 просив визнати спільною сумісною власністю подружжя та виділити йому у власність: газову плиту ВЕКО CSM 62320 вартістю 6000 грн, бойлер водяний вартістю 5000 грн, матрац ортопедичний Флоренція вартістю 1500 грн, телевізор Самсунг вартістю 1500 грн, підлогові ваги вартістю 300 грн, кавомолку вартістю 300 грн, насос QDX 1.5-16-0.37 вартістю 300 грн, морозильну камеру ММ-184-74 Атлант вартістю 5000 грн, інфрачервоний обігрівач SVNNY AT вартістю 300 грн, кормоперемелювач електричний вартістю 400 грн, бензопилу Husqvarna-340 вартістю 2000 грн, праску вартістю 200 грн, мікрохвильову піч Самсунг MS 23 Г 302 ТАS вартістю 3000 грн, витяжку до газової плити вартістю 1000 грн, велосипед виробництва Германія вартістю 2500 грн, велосипед модель 112-311 «Аіст» вартістю 500 грн, диван розкладний вартістю 3000 грн, дрова 20 м3 вартістю 15000 грн, консервацію вартістю 2000 грн, посуд вартістю 5000 грн, профілактор Евліковка вартістю 2000 грн, стіл розкладний вартістю 1000 грн, табуретки 6 шт. вартістю 1000 грн, стільці 6 шт. вартістю 2000 грн, електродрель «Інтерскол» вартістю 200 грн, тонометр BASIC - вартістю 500 грн, візок для перевезення вантажу вартістю 500 грн, сумка - вартістю 200 грн, медогонка - вартістю 1000 грн, шафи з антресолями - вартістю 5000 грн, всього згідно зустрічної позовної заяви на загальну суму 62300 грн; виділити у власність ОСОБА_1 : відеокамеру SONY DCR-DVD 108 E вартістю 3000 грн, бойлер електричний 10 л. вартістю 1000 грн, пилосос SC 432 вартістю 1000 грн, ноутбук Lenovo idea Pad V580 C вартістю 3000 грн, соковижималку Мулінекс вартістю 100 грн, пральну машину вартістю 5000 грн, котел електричний проточний вартістю 5000 грн, батареї проточні для обігріву будинку вартістю 5000 грн, комп`ютер планшетний АР-107 вартістю 5000 грн, холодильник Nord 416-4 вартістю 1000 грн, тюнер супутниковий DSB-S 300V/XEV вартістю 200 грн, фен РН 085 Ровенто вартістю 200 грн, фен Jonik вартістю 200 грн, електрочайник BRAUN WK 210 вартістю 1000 грн, мультиварку Мулінекс вартістю 1000 грн, міксер - вартістю 300 грн, поличку для взуття вартістю 200 грн, насосну станцію вартістю 4000 грн, інтернет-точку - вартістю 2500 грн, велосипед - вартістю 2400 грн, стіл-тумба 2 шт. вартістю 4000 грн, велосипед - вартістю 2500 грн, всього згідно зустрічної позовної заяви на загальну суму 55900 грн.

До матеріалів справи ОСОБА_2 надав копії гарантійних талонів та документів на придбання речей, у період з 1997 року по 2014 рік (т.1 а.с.112-128, 197-205), проте вони не містять ціни товару, а деякі з вказаних документів й інформації про індивідуально визначені ознаки спірних речей.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 не погодилась із запропонованим ОСОБА_2 варіантом поділу побутового майна. Вказала, що дрова та консервація ними використовується спільно, до поділу ОСОБА_2 включено майно подароване їй чи придбано нею за особисті кошти (газова плита ВЕКО, бойлер водяний, телевізор Самсунг, морозильна камера, фен «Ровента», фен «Jonik», праска, мультиварка «Мулінекс», мікрохвильова піч «Самсунг», велосипед виробництва Польща, стіл розкладний, 6 табуреток, 6 стільців, візок для перевезення вантажу, сумка, 2 шафи з антресолями) та подароване і придбане сторонами їх дітям (ноутбук «Леново», матрац ортопедичний, комп`ютер планшетний, велосипед (вир. Германія, 7 передач), велосипед (вир. Германія, 4 передачі), профілактор Євмінова , стіл-тумба). Зазначила, що відповідач за первісним позовом також вивіз з їх будинку наступне спільне майно: підлогові ваги «Сатурн», насос, інфрачервоний обігрівач, бензопилу, велосипед «Аіст», консервацію, посуд, електродрель, тонометр, медогонку (т.1 а.с.143-145).

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 в частині розподілу речей домашнього вжитку, техніки та меблів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав доказів того, що це майно наявне на час припинення спільного ведення господарства з позивачем. Окрім того, суд вказав, що сторони не погодили вартість цього майна, та відмовились від проведення товарознавчої експертизи, а відсутність доказів щодо вартості майна унеможливлює вирішення питання про його поділ.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, який відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

У пунктах 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно

встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені

грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи

законом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони не погодили вартість спірного майна та відмовились від проведення товарознавчої експертизи.

В суді апеляційної інстанції сторони підтвердили, що дійсно за час шлюбу ними було набуто певне майно з переліку, який міститься у зустрічній позовній заяві. Відповідачка за зустрічним позовом пояснила, що деяке майно придбано за спільні кошти (зокрема, два бойлери, телевізор, ваги, кавомолка, насос, кормоперемелювач, бензопила, праска, витяжка, велосипед дитячий, велосипед Аіст, диван, посуд, стіл, табуретки, дрель, тонометр, візок, медогонка, шафа з антресолями, відеокамера, пилосос, соковижималка, пральна машина, котел, батареї, холодильник «Норд», тюнер, електрочайник, мультиварка, міксер, поличка, насосна станція, інтернет-точка, два дитячі велосипеди та стіл-тумба для дітей), деяке подаровано їй (газова плита, морозильна камера та дітям (матрац, профілактор, ноутбук, два фена), деяке придбано після розірвання шлюбу (мікрохвильова піч). В той же час відповідачка пояснила, що певне майно, зокрема техніка (обігрівач, планшет, міксер та пилосос вийшли з ладу, а деяке майно було спожито під час шлюбу (дрова, консервація, сумка, якій 23 роки) тощо. ОСОБА_1 також зазначила, що на даний час у будинку, який був предметом поділу, знаходиться наступне майно: газова плита, бойлер, матрац, морозильна камера, витяжка, велосипеди, крім одного, диван, посуд, профілактор, стіл та табуретки, шафа з антерсолями, два бойлери, ноутбук, пральна машинка, котел, батареї, холодильник, тюнер, фени, електрочайник, мультиварка, поличка, насосна станція, інтернет точка, стіл-тумба, а у відповідача: телевізор, ваги, кавомолка, насос, кормоперемелювач, бензопила, праска, велосипед, дрель, тонометр, візок, медогонка, відеокамера, соковижималка.

Колегія суддів приходить до висновку, що спірне майно, крім майна яке подаровано і яким користуються діти, є спільним сумісним майном подружжя, набутим під час шлюбу за спільні кошти, оскільки відповідачкою не спростовано презумпцію спільності майна подружжя.

В судовому засіданні, сторонам колегією суддів роз`яснено право на проведення судової товарознавчої експертизи майна з метою встановлення вартості спірного майна та його реального поділу. Проте, сторони відмовились заявити таке клопотання.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість поділу майна, що набуто сторонами під час шлюбу. Тому таке майно залишається у спільному користуванні сторін без його реального поділу.

Посилання ОСОБА_2 на ту обставину, що відповідачка за зустрічним позовом не спростувала вартість речей, які підлягали поділу, а тому суд мав здійснити їх поділ за вказаною у його заяві вартістю, є безпідставними, оскільки саме він не надав належних доказів вартості цього майна і такий обов`язок на нього покладений ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, як на позивача за зустрічним позовом. Надані ним документи на придбання певної техніки датовані 1997-2014 роками та не містять вартості такого майна. Крім того, ОСОБА_2 мала бути доведена суду дійсна вартість такого майна саме на час розгляду справи.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неврахування судом першої інстанції письмових пояснень його батька не заслуговують на увагу, оскільки наявний у цих поясненнях перелік речей не був предметом розгляду у справі в суді першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі та у відповіді на відзив на висновки Верховного Суду у постановах від 07.04.2020 №199/3645/17, від 27.06.2018 №757/45050/15, від 12.06.2019 №595/324/17, та практику суду касаційної інстанції і рішення суду першої інстанції у справі №761/32835/16-ц, не мають преюдиційного значення для вирішення спору. Окрім того, висновки суду першої інстанції з огляду на конкретні обставини справи не суперечать висновкам касаційного суду.

Доводи ОСОБА_2 про не вирішення судом питання розподілу судових витрат спростовується додатковим рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2021 року.

Інші наведені у апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, такі доводи були предметом дослідження суду із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи.

Суд враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).

Рішення суду в оскаржуваній частині є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Малинського районного суду Житомирської області від 03 серпня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді