Справа № 202/1829/22
Провадження № 2/202/1371/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Кухтіна Г.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в м. Дніпрі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпра), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, за результатом розгляду якого просив суд стягнути на свою користь з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 67 863,70 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., що була завдана діями/бездіяльністю відповідача при здійсненні виконавчих дій по виконавчому провадженню №62214156.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що судовим наказом №2-н/202/45/20 від 30 березня 2020 року із позивача, як боржника, на користь ОСОБА_2 , як стягувача, було стягнуто аліменти на утримання спільного сина - ОСОБА_3 , відкрито виконавче провадження №62214156 з його виконання. Усі кореспонденція щодо виконання судового наказу направлялась за адресою де позивач фактично довгий час не проживав, у зв`язку із чим останній не знав про наявність вказаного судового наказу та відкритого виконавчого провадження. В той же час, позивач, будучи відповідальним батьком, сплачував добровільно на рахунок стягувача - матері спільної дитини аліменти, крім того, купував подарунки, тощо. 3 червня 2021 року позивача, який керував транспортним засобом, було зупинено працівниками поліції на підставі постанови, винесеної у межах виконавчого провадження №62214156, яка була винесена у зв`язку із наявністю заборгованості зі сплати аліментів в сумі 14 354,91 грн. На думку позивача, якби державний виконавець належним чином виконував свою роботу, в тому числі, пересвідчився у отриманні позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження, з`ясування реальної ситуації щодо ухилення позивача від сплати аліментів, відносно позивача не було винесено постанов щодо обмеження його у правах, в тому числі, щодо керування транспортним засобом. При цьому, безпідставне винесення постанови про обмеження керування транспортним засобом потягнуло за собою наслідки в частині неможливості отримувати дохід від перевезення пасажирів (таксування), що було основним доходом позивача, а відтак і можливості сплачувати аліменти. Позивач вказав, що через незаконні дії державного виконавця з 3 червня 2021 року по 17 листопада 2021 року позивач не міг працювати, в зв`язку із чим позивач вважав, що йому було завданому матеріальної шкоди у розмірі 67 863,70 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Зі сторони відповідача надійшов відзив за змістом якого уповноважений представник просив залишити позовні вимоги ОСОБА_1 без задоволення. Вказані заперечення обґрунтовані тим, що повідомлення позивача було здійснено у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження», а саме за адресою зазначеною у виконавчому листі. З метою перевірки майнового стану позивача державним виконавцем направлялись відповідні запити до ПФУ, ДФС та МВС, однак згідно даних позивач офіційно не працює, пенсію не отримує. В той же час, станом на 31 серпня 2020 року, заборгованість зі сплати аліментів досягла розміру 14 354,91 грн., що перевищувала розмір платежів за три місяці, у зв`язку із чим останнього було внесено до Єдиного реєстру боржників. 22 квітня 2021 року розмір заборгованості по аліментам перевищував вже скупуй розмір відповідних платежів за три та чотири місяці у зв`язку із чим державним виконавцем було винесено постанови, в тому числі, про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості у повному обсязі. 28 вересня 2021 року на підставі відповідної ухвали суду державним виконавцем було скасовано обмеження щодо керування позивачем транспортними засобами. Згідно довідки-розрахунку позивач з листопада 2021 року не здійснив жодного аліментного платежу, станом на 31 травня 2022 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 52 291,09 грн., що свідчить про ухилення позивача від сплати аліментів.

Також у відзиві вказано, що з урахуванням аліментних платежів, що були зараховані як аліменти ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2020 року, державним виконавцем було здійснено перерахунок заборгованості. Також державний виконавець звернув увагу, що позивач не надав до відділу офіційної інформації, що він працює водієм, а тому у державного виконавця були відсутні підстави для скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судовим наказом Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2020 року з ОСОБА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , стягнуто на користь ОСОБА_2 , зареєстрованої: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання спільної дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16.03.2020 і до досягнення дитиною повноліття (далі - судовий наказ).

На підставі вказаного судового наказу 02.06.2020 було відкрито виконавче провадження № 62214156 (далі - виконавче провадження).

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2021 року, яка не оскаржувалась та набрала чинності 19 жовтня 2021 року, скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Михайленко Юлії Василівни, стягувач ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця протиправними було задоволено частково. Визнано неправомірною постанову від 22 квітня 2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами прийняту в межах виконавчого провадження № 62214156 та зобов`язано державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Михайленко Юлію Василівну поновити порушене право ОСОБА_1 на право керування транспортними засобами. В іншій частині скарги відмовлено (далі-ухвала суду).

Вказаним вище судовим рішенням було встановлено, що «у межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Михайленко Ю.В. було прийнято наступні постанови/вчинено дії: у зв`язку із наявністю заборгованості, що перевищує суму відповідних платежів за три місяці: 17.09.2020 внесено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників у зв`язку із наявністю заборгованості за період з 16.03.2020 по 31.08.2020 у розмірі 14 354,91 грн., що перевищує суму відповідних платежів за три місяці, 17.09.2020 винесено постанову про арешт майна, 17.09.2020 винесено постанову про арешт коштів боржника, 22.04.2021 винесено постанову про розшук майна боржника; у зв`язку із наявністю заборгованості, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців (за період з 16.03.2020 по 31.03.2021 в розмірі 36 483,91 грн.): 22.04.2021 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, 22.04.2021 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, 22.04.2021 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, 22.04.2021 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

03.06.2021 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 132282 через керування ОСОБА_1 будучи обмеженим у такому праві відповідно до постанови прийнятої у виконавчому провадженні № 62214156.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів отримання скаржником копій постанови про відкриття виконавчого провадження та інших постав прийнятих у виконавчому провадженні, крім як на звернення до державного виконавця з заявою про ознайомлення з матеріалами провадження після складення відносно останнього протоколу.

В той же час, як вбачається із виписки АТ КБ «Приватбанк» по рахунку ОСОБА_1 , останнім були здійснені на ім`я одержувача ОСОБА_2 наступні перерахування/поповнення готівкою: 09.02.2020 - 498,00 грн., 15.02.2020 - 248,00 грн., 14.03.2020 - 1 497,00 грн., 08.04.2020 - 1 497,00 грн., 10.05.2020 - 1 497,00 грн., 09.06.2020 - 1 497,00 грн., 13.06.2020 - 1 300,00 грн., 10.07.2020 - 1 497,00 грн., 18.07.2020 - 914,57 грн., 05.08.2020 - 1 497,00 грн., 06.09.2020 - 1 500,00 грн., 11.09.2020 - 1 500,00 грн., 25.10.2020 - 1 497,00 грн., 14.11.2020 - 1 497,00 грн., 07.12.2020 - 1 497,00 грн., 09.01.2021 - 1 497,00 грн., 10.02.2021 - 1 996,00 грн., 17.03.2021 - 1 996,00 грн., 19.04.2021 - 1 996,00 грн., 17.05.2021 - 1 996,00 грн. Як вбачається із вказаної виписки перерахування здійснені з призначеннями платежу: аліменти, дитячі розвиваючі курси, також наявні перерахування без призначення платежу між вказаними рахунками.

Таким чином, судом встановлено, що станом на серпень 2020 року боржником на рахунок стягувача було перераховано суму у розмірі 11 393, 57 грн., станом на березень 2021 року - 24 373,57 грн.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 придбав велосипед вартістю 4 800,00 грн. для спільної дитини, що стягувачем не спростовано.

Достатньою підставою для застосування тимчасових обмежень є встановлення факту наявності заборгованості за певний період, передбачений законом, та в певному розмірі.

В той же час, боржником було надано докази, що слугують підставою для здійснення перерахунку заборгованості за аліментами, також доведено, що на момент винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами розмір заборгованості, визначений державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Михайленко Ю.В., не відповідав реальному розміру заборгованості на відповідний період, оскільки стягувачем не було надано інформації щодо оплати боржником аліментів в іншому розмірі.

Крім того, з доводів скарги та долучених доказів слідує, що основним доходом боржника є кошти отримані від перевезень пасажирів, інших доходів боржник немає, що підтверджують відповіді на запити державного виконавця.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова, у даному конкретному випадку (враховуючи, той факт, що боржник будучи фактично не повідомленим про відкриття відносно нього виконавчого провадження, самостійно та добровільно сплачував на рахунок стягувача кошти на утримання дитини) є заходом, який фактично зупиняє виконання судового наказу, що може призвести до негативних наслідків як для скаржника/боржника так і для стягувача та їхньої спільної дитини».

Отже, стягувачем не було проінформовано державного виконавця про наявність надходжень зі сторони позивача на утримання дитини, що призвело до здійснення невірного розрахунку державним виконавцем заборгованості зі стягнення аліментів, що за собою мало наслідком, в тому числі, винесення постанови про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

1 жовтня 2021 року державним виконавцем скасовано тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортним засобом про що винесено відповідну постанову.

9 листопада 2021 року державним виконавцем винесено постанову про доповнення реєстраційних даних, а саме виконавче провадження доповнено інформацією щодо адреси позивача.

Доводи про те, що державний виконавець мав пересвідчитись в отриманні боржником постанови про відкриття виконавчого провадження судом розглядались та були відхилені в ухвалі Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2021 року.

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 6 Конституції України визначає, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Так, відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Метою виконавчого провадження є примусове виконання судових рішень.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено порядок здійснення дій, що спрямовані на примусове виконання рішень, які проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та вказаним законом.

Державний/приватний виконавець зобов`язаний вчиняти дії прямо передбачені вказаним вище законом з метою примусового виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи судом було встановлено, що державним виконавцем було винесено постанову про тимчасове обмеження боржника (позивача) у праві керування транспортними засобами внаслідок того, що стягувачем, у виконавчому провадженні, не було проінформовано державного виконавця про наявність надходжень зі сторони позивача на утримання дитини, що призвело до здійснення невірного розрахунку державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів.

Щодо доводів позивача з приводу належного його повідомлення державним виконавцем з посиланням на постанову Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 554/134 -ц, суд зазначає, що вказані доводи вже були предметом розгляду, та відхилені ухвалою від 27 вересня 2021 року.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог не встановлено.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 81, 263, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпра), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 26 вересня 2022 року.

Суддя Г.О. Кухтін