Номер справи 942/1773/21
Номер провадження 2/243/ 1199 /2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про передачу справи за підсудністю

«20» вересня 2022 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Корчма О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання поновленим договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить визнати поновленим договір оренди землі від 10 липня 2010 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований відділом Держкомзему Новопсковського району 08.06.2011 за № 00134, на тих же умовах на той же строк.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі судом встановлено, що справа не підсудна Новопсковському районному суду Луганської області, оскільки відповідач зареєстрована у м. Слов`янську Донецької області, а тому з підстав передбачених ч.1 ст. 27 ЦПК України, в якій зазначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом, та вирішено передати справу за підсудністю до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2022 року по справі відкрито провадження та призначено до спрощеного судового розгляду.

Частиною 1 статті 1 ЦПК України, передбачено, що цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За правилами частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При пред`явленні позову до суду позивачу необхідно визначити, до якого суду звернутися. Це питання вирішує інститут підсудності цивільних справ.

Підсудність - це розмежування компетенції між судами щодо розгляду і вирішення справ.

Вирішуючи питання про відкриття провадження, суддя повинен визначити, який саме суд повинен розглядати дану справу.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного місцевого загального суду.

Порядок визначення територіальної підсудності цивільних справ, закріплений в статтях 26-32 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких підсудність визначається за предметними і територіальними ознаками.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Виключну підсудність встановлено для позовів, які виникають щодо нерухомого майна, а саме згідно частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта вартість якого є найвищою.

Як зазначено в постановах Верховного суду від 23.01.2018 у справі № 460/4286/16-ц та від 16.05.2018 у справі № 640/16548/16-ц до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених положень, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 181 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно з судовою практикою Європейського Суду з прав людини фраза «встановленого законом», крім іншого, поширюється на дотримання судом певних норм, які регулюють його діяльність; у разі перевищення судом повноважень, які чітко викладені в процесуальному законі, такий суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у значенні п. 1 ст. 6 Конвенції (справа «Сокуренко і Стригун проти України»).

З позовної заяви вбачається, що підставою звернення позивача до суду є визнання поновленим Договору оренди землі від 10 липня 2010 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований відділом Держкомзему Новопсковського району 08.06.2011 за № 00134, на тих же умовах на той же строк, яка розташована в с. Новобіла Новопсковського району Луганської області.

Пунктом 1 частини 1, частиною 3 статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Оскільки поданий позов, як зазначалось вище, стосується визнання поновленим договору оренди земельної ділянки, що розташована в с. Новобіла Новопсковського району Луганської області, тобто предметом спору є нерухоме майно, то цей позов повинен розглядатися за правилами виключної підсудності, встановленими частиною 1 статті 30 Цивільного процесуального кодексу України, а тому підлягає передачі за підсудністю до Новопсковського районного суду Луганської області.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів",враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06.03.2022 № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ на Васильківський районний суд Дніпропетровської області.

Таким чином, цивільна справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання поновленим договору оренди землі підлягає передачі за підсудністю до Васильківського районного суду Дніпропетровської області.

Керуючись 31, 316, 259, 260 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання поновленим договору оренди землі - передати на розгляд до Васильківського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Передача справи з одного суду до іншого на підставі даної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст Ухвали суду складено 20 вересня 2022 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Т.А.Хаустова