Справа № 724/1118/22
Провадження № 2/724/389/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2022 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Кацаренко І.О.
за участю секретаря судового засідання Сенік М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Хотинського районного суду Чернівецької області в м.Хотин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача адвокат Соник В.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з зазначеним позовом до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА».
Представниками ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» для вчинення виконавчого напису нотаріусом не було додано оригінал кредитного договору, а також разом із заявою про примусове виконання рішення представниками ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» не було додано кредитний договір, оскільки в заяві про примусове виконання рішення в додатках відсутній кредитний договір. Будь-яких доказів на підтвердження того, що ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» не має, також ОСОБА_1 ніхто не повідомляв про зміну кредитора. Нотаріус не пересвідчився в тому, що ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» є правонаступником ПАТ «Дельта Банк», а також, що боржнику було надіслано повідомлення-вимогу повернути заборгованість. Приватний нотаріус Бригіда В.О. не повідомляв ОСОБА_1 про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію, коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і, відповідно, нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора (відповідача). Такого повідомлення стягувачем здійснено не було, що свідчить про спірність боргу. В даному виконавчому написі не вірно вказано місце роботи ОСОБА_1 , оскільки останній працевлаштований, також не вірно вказано зареєстроване місце проживання.
Виконавчий напис не може бути вчинений на кредитному договорі, який не є посвідченим нотаріально, і якого не існує, а винесення даного виконавчого напису суперечить законодавству України.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.
Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року вказаний перелік документів доповнений після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року визнано незаконною та не чинною, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Вчинений виконавчий напис нотаріусом є таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений в порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Нотаріусом не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника, вимогу про усунення порушень виконання зобов`язання вона не отримувала, а сам виконавчий напис вчинений щодо договору, який нотаріально не посвідчувався, крім того, нотаріусом, який не мав відповідного права на вчинення такої нотаріальної дії.
Зокрема, згідно з п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 17 червня 2022 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового розгляду, а в подальшому 18 липня 2022 року справу призначено до судового розгляду по суті на 06 вересня 2022 року.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Соник В.В. у судове засідання не з`явилися, надали суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
25 липня 2022 року представник відповідача в особі директора ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» М.Кашпур на адресу суду надіслав письмові пояснення (по суті відзив на позов) на позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, при цьому вказавши, що позивачем порушено умови взятого на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, доказів щодо повернення боргу після цього (повністю чи частково) позивачем не надано, саме невиконання боржником своїх зобов`язань призвело до звернення позивача до приватного нотаріуса для захисту своїх прав шляхом вчинення виконавчого напису. Отже, вважає, що посилання позивача на ненадання відповідачем нотаріусу документів, які підтверджують безспірність заборгованості, є безпідставними. Як йдеться в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса «Стягнення заборгованості проводиться за період з 28 квітня 2018 року по 17 квітня 2021 року». За таких обставин виконавчий напис нотаріуса вчинено в межах, визначених ст.88 Закону України «Про нотаріат». Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.
Крім цього, представник відповідача вважає, що витрати на правничу допомогу завищені. Обсяг витраченого адвокатом часу на надання правничої допомоги позивачеві, пов`язаної з розглядом цієї справи, мав складати 7,5 години. Відповідно до п.2 Методики обчислення розміру винагороди адвокатів, які надають вторинну правову допомогу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №465, розмір оплати за годину роботи адвоката з надання правової допомоги становить 5 відсотків розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум на працездатну особу в рахунку на місяць з 01 січня 2022 року (у період надання адвокатом позивачеві правових послуг) встановлено на рівні 2481 грн. Таким чином, розумний та реальний розмір витрат позивача на надання йому професійної правової допомоги, пов`язаної з розглядом цієї справи, мав складати 930,38 грн. Відтак, сума реальних судових витрат позивача в частині витрат про надання йому професійної правової допомоги є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена позивачем до відшкодування судових витрат.
З огляду на викладене та приймаючи до уваги заявлений позивачем до стягнення з відповідача явно завищений розмір судових витрат в частині витрат на надання професійної правничої допомоги та його неспівмірність зі складністю справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничих послуг у цій справі, обсягом надання адвокатом послуг, ціною позову, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» просить суд: у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити у повному обсязі; у задоволені заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат в частині відшкодування судових витрат на надання професійної правничої допомоги відмовити повністю.
При цьому директором ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» М.Кашпур до письмових пояснень долучено: копію Договору №410/К про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 27 квітня 2018 року; копію витягу з Реєстру передачі Прав Вимоги до Договору №410/К про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 27 квітня 2018 року, укладеного між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та ПАТ «Дельта Банк»; копію наказу про початок виконання обов`язків від 14 липня 2011 року; копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА».
Про місце, дату і час судового розгляду справи учасники справи були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення про отримання учасниками справи судових повісток, ухвал про відкриття провадження у справі з позовом і додатками до нього, а також оголошення на офіційному веб-сайті суду про виклики учасників справи в судові засідання.
21 вересня 2022 року від преставника позивача адвоката Соника В.В. на адресу суду надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 21 вересня 2022 року, без участі представника позивача та без участі позивача. Заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, не заперечують щодо винесення заочного рішення.
07 вересня 2022 року приватний нотаріус Бригіда В.О. надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу №724/1118/22 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, розглянути без його участі та винести рішення згідно чинного законодавства України.
Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О., будучи належним чином повідомленим про наявність спору в суді і про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, пояснення на позов не надав, тому суд вирішує справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
За таких обставин суд розглядає справу за відсутності учасників справи і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем та його представником, заперечення проти задоволення позову з боку відповідача і відсутність заперечень проти задоволення позову з боку третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, дослідивши письмові докази, вважає позов доведеним і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вказаний виконавчий напис пред`явлено стягувачем до виконання та приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Кондрюком К.О. відкрито виконавче провадження №67517461. Пунктом 2 резолютивної частини постанови приватного виконавця зобов`язано боржника ОСОБА_1 потягом 5 робочих днів подати декларацію про доходи та майно та попереджено його про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, а пунктом 3 резолютивної частини вказаної постанови приватного виконавця стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 6182,00 грн.
Звертаючись до суду із вищевказаним позовом та оспорюючи вищевказаний виконавчий напис нотаріуса представник позивача адвокат Соник В.В. зазначав, що він вчинений нотаріусом у порушення норм закону, а саме нотаріусом не було встановлено факту безспірності заборгованості, яка б підтверджувалася документами, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів), тому просив суд визнати його таким, що не підлягає виконанню.
Так, відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
При цьому положеннями статті 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Частиною першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
У постанові від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено порядок вчинення виконавчих написів.
Зокрема, згідно з пунктом 1.1. вказаної Глави Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Як передбачено пунктами 3.1., 3.2. Глави 16, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів).
Зокрема, відповідно до пункту 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Пунктом 3.5. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.
Таким чином, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція відповідає висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження №14-278 гс18).
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
При цьому безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.
З наявних у матеріалах справи доказів не вбачається факт надання відповідачем нотаріусу виписки з рахунку боржника із зазначенням детальної суми заборгованості із зазначенням строків її погашення та суми непогашеного боргу, а також повідомлення боржника за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 приватним нотаріусом, який вчинив спірний виконавчий напис, про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що, на переконання суду, обумовило ситуацію, коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти заборгованості за кредитними зобов`язаннями, її розміру, а, відтак, і її безспірності.
Наведені обставини в їх сукупності свідчать про наявність підстав вказаний виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню, у тому числі й з урахуванням рішення суду про стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором та стадії його виконання.
Як зазначалося судом вище, відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".
Разом з тим, як вбачається із документів, наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису, при його вчиненні нотаріус не отримував первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо).
Крім того, із досліджених судом документів, що надавалися нотаріусу для вчинення виконавчого напису встановлено, що надані ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» нотаріусу документи не містили відомості про періоди нарахованої заборгованості, періоди нарахування відсотків й відповідно не містить відповідного детального розрахунку заборгованості ОСОБА_1 перед стягувачем із зазначенням періодів та сум нарахувань.
До того ж, станом на 04 червня 2021 року - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
За таких обставин суд приходить до висновку, що для вчинення нотаріальної дії та встановлення безспірності заборгованості ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» не було надано всі необхідні документи, у тому числі підтверджуючі факт того, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису заборгованість за кредитним договором носила безспірний характер, а тому спірний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
На підтвердження надання правової допомоги представником позивача адвокатом Соник В.В. було надано суду: договір про надання правової допомоги від 03 червня 2022 року; акт наданих послуг від 13 червня 2022 року до договору про надання правової допомоги від 03 червня 2022 року; розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу; квитанцію №03/06/22 про сплату суми гонорару за надану правову допомогу в розмірі 6175 гривень.
Згідно з частинами 4-6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, законом покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат, саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи.
Судом встановлено, що правнича допомога адвоката полягала у консультації та ознайомленні з матеріалами справи; складенні позовної заяви та адвокатського запиту до приватного нотаріуса і приватного виконавця. Також суд враховує малозначність справи та розгляд її у відсутності учасників справи.
Враховуючи, що представник відповідача заперечував щодо розміру витрат на правову допомогу, суд вбачає підстави зменшити понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу з огляду на співмірність та вважає за необхідне стягнути їх з відповідача у розмірі 4225,00 грн.
За правилами ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які пов`язані із сплатою судового збору, в розмірі 992,40 грн. за подачу позову до суду, а також витрати на правову допомогу в сумі 4225,00 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 247 ч.2, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4225 грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Інна КАЦАРЕНКО