Справа №351/2025/21
Номер провадження №2/351/157/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

з участі секретаря - Равлюк М.І.,

позивача- ОСОБА_1 ,

представника позивача- ОСОБА_2 ,

представника відповідача- ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , третя особа: ТОВ "ТРЕВЕЛ ПРОФЕШНЛ ГРУП", про захист прав споживача в частині стягнення коштів за ненадані послуги, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, яким просив стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на його користь збитки у розмірі 49 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивував тим, що 19.07.2021 між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , яка діє від імені та в інтересах ТОВ "ТРЕВЕЛ ПРОФЕШНЛ ГРУП" укладено договір про надання туристичних послуг (на туристичне обслуговування). Після цього на туристів ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було оформлено ваучер за №АЕ06081032 та позивачем було передано відповідачу кошти в сумі 49 000,00грн. за відпочинок у період з 06.08.2021 по 14.08.2021 в готелі Sheraton Jumeirah Beach Dubai 5* (OAE).

06.08.2021 під час перетину державного кордону, доньці ОСОБА_6 , ОСОБА_5 було відмовлено у перетині кордону на виїзд з України, у зв`язку з відсутністю нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, внаслідок чого позивач не зміг скористатися туристичною послугою, так як відповідач не надав всієї необхідної інформації згідно Закону України «Про туризм», зокрема не повідомив останнього про необхідність оформлення згоди другого з батьків для виїзду за межі України дитини, яка не досягла 16 років.

Оскільки, п.5.2 договору про надання туристичних послуг від 19.07.2019 передбачено, що Турагент зобов`язується відшкодувати власними силами та за власний рахунок будь-які збитки, завдані замовнику, ненаданням або наданням неповної та недостовірної інформації, визначеної договором, позивач просив стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на його користь збитки у розмірі 49 000,00 грн.

Представник відповідача подав до суду відзив, в якому позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає та посилається на те, що в свою чергу відповідач виконала усі свої обов`язки, передбачені договором на туристичне обслуговування та надала останньому усі документи та інформацію, яка передбачена договором та чинним законодавством. Крім того, одним із документів, які турагент надав ОСОБА_1 була пам`ятка туриста ОАЕ, де виділено перелік документів, які необхідні для поїздки а ОАЕ. Сере них - нотаріально засвідчений дозвіл (оригінал). Дана пам`ятка також розміщена на офіційному веб-сайті туроператора ТОВ « Тревл профешнл груп». ОСОБА_1 не надав повну та достовірну інформацію про статус дитини, з якою він мав намір перетинати державний кордон, тому ФОП ОСОБА_4 не несе відповідальності за неможливість ОСОБА_6 та ОСОБА_5 скористатись туром. Турагент у повному обсязі, ще до підписання договору, ознайомив ОСОБА_1 з інформацією про ОСОБА_7 , порядок виїзду з України та документи, які для цього потрібні. Підпис ОСОБА_1 у договорі підтверджує, що він ознайомився з усією інформацією, ще до його укладення договору. Крім того, під час численних розмов щодо організації і планування подорожі, ОСОБА_1 стверджував, що ОСОБА_6 є його дружиною та не повідомив у будь-якій формі турагента чи туроператора, що не являється батьком неповнолітньої ОСОБА_5 .

ОСОБА_1 особисто не мав перешкод у перетині державного кордону України і не скористався туристичним продуктом з власної ініціативи, діючи на власний розсуд. Тому, його вимоги про відшкодування збитків шляхом повернення вартості туристичного продукту є безпідставними. Просив у позові відмовити.

Позивач у своїй відповіді на відзив зазначив, що на турагента покладається обов`язок перевіряти у Туристів наявність та правильність оформлення паспортів, віз та інших документів на в`їзд і виїзд до/з країни перебування. При цьому турагент зобов`язується відмовляти туристу в укладенні Договору на туристичне обслуговування, якщо не оформлені, не правильно оформлені документи, що дають право на виїзд дітей за кордон України (п.2.8.12 Агентського договору). Жодної пам`ятки йому надано не було, що підтверджується доданими до позовної заяви документами, як і відсутня пам`ятка на яку посилається відповідач у своєму відзиві. Також просив звернути увагу на те, що ні в договорі, ні в додатку до нього, ані у ваучері не має посилання на перелік документів про які він повинен був знати під час перетину кордону.

Представник відповідача у своєму запереченні вказав, що в жодному з наданих ОСОБА_1 документів не має інформації про те, хто являється батьком ОСОБА_5 . Паспорт громадянина України для виїзду за кордон не містить інформації про «по батькові» особи, тому і встановити цю інформацію з нього неможливо.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав, наведених у письмовому відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи надала суду письмові пояснення в яких вказала, що Туроператором було належним чином та в повному обсязі виконано всі умови Агентського договору, Договору на туристичне обслуговування, а також дотримано всіх вимого законодавства України, зокрема Закону України «Про туризм».

Вислухавши представників сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали, встановивши фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, утверджуючи та забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принцип неупередженості, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою ст.15, частиною 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, 19 липня 2020 року між ФОП ОСОБА_4 , в особі ОСОБА_4 , який діє на підставі Агентського договору на реалізацію турпродукту, гарантія надана Комерційним банком «Глобус» відповідно до договору про надання банківської гарантії №3125 від 17.08.2016 року (розмір фінансового забезпечення складає 2000 євро) (далі Турагент), який діє від імені та в інтересах ТзОВ «ТРЕВЕЛ ПРОФЕШНЛ ГРУП» на підставі Агентського договору (далі- Туроператор), з одного боку та Буждиган Ігор FF 193206, 10/11/16, 2619 (паспорт, серія , номер, коли та ким виданий), (далі Замовник), з другого боку, які разом надалі іменуються «Сторони» уклали Договір про надання туристичних послуг (на туристичне обслуговування), згідно якого Турагент зобов`язується на підставі підтвердженої Туроператором заявки забезпечити надання Замовнику, сформованого Туроператором Турпродукту/Турпослуги, на умовах, визначених цим Договором та Додатком 1 до нього («Перелік замовлених послуг»), а Замовник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити вартість Турпродукту /Турпослуги згідно з даним Договором.

Відповідно Додатку 1 «Перелік замовлених послуг» до Договору про надання туристичних послуг №АЕ06081032 від 19.07.2021, туристичні послуги надаються ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дата початку та закінчення Тура 06.08.21 по 14.08.21, країна ОАЕ. Вартість Туру 49 000,00 грн. Офомлено ваучер №АЕ06081032.

Договір про туристичне обслуговування підписано позивачем ОСОБА_1 . Позивач не оспорював вказаний договір і визнає його.

У судовому засіданні також встановлено, що туристи ОСОБА_11 та ОСОБА_9 не перебували, на час укладення договору, в зареєстрованому шлюбі між собою, а також те, що позивач ОСОБА_11 не є батьком доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

06 серпня 2021 року заступником начальника відділу- начальником 4-го відіпс впс «Бориспіль-1» капітаном Степанишиним О.О. було прийнято рішення про відмову у перетинанні державного кордону України громадянину України, який не досяг 16-річного віку -ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка перетинала державний кордон у супроводі громадянки України ОСОБА_9 , у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідченої згоди другого з батьків.

Вказане рішення про відмову у перетинанні державного кордону позивачем не оскаржувалось.

Згідно ст.901 Цивільного Кодексу України договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про туризм» визначено, що туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо).

Згідно зі ст.20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів.

Пунктом 1 ч.4 ст.19-1, ч.2 ст.24, п.2 ч.1 ст.25 Закону України «Про туризм» визначено, що до укладення договору на туристичне обслуговування споживачеві туристичного продукту надається інформація про: основні вимоги до оформлення в`їзних/виїзних документів (паспорт, дозвіл (віза) на в`їзд/виїзд до країни тимчасового перебування), у тому числі строк їх оформлення.

Суб`єкти туристичної діяльності зобов`язані надавати туристам необхідну і достовірну інформацію про туристичні послуги, права, обов`язки та правила поведінки туристів (екскурсантів), умови страхування, порядок відшкодування завданих збитків, умови відмови від послуг, правила візового, митного режиму, перетинання державного кордону та іншу інформацію, передбачену цим Законом. Туристи і екскурсанти мають право на необхідну і достовірну інформацію про правила в`їзду до країни (місця) тимчасового перебування, а також виїзду з країни (місця) тимчасового перебування і перебування там, про звичаї місцевого населення, пам`ятки природи, історії, культури та інші об`єкти туристичного показу, що знаходяться під особливою охороною, стан навколишнього середовища.

За правилами ст.20 цього ж Закону, визначено, що до договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону і у договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору.

Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

Частиною 1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Відповідно до п. 3.3.4 f Договору, Замовник зобов`язується: довести до відома Турагента/Туроператора до моменту оформлення документів та здійснення ним бронювання інформацію про обставини, що перешкоджають здійсненню Туру, до яких в тому числі, але не обмежуючись, відносяться: необхідність отримання Туристом спеціальних дозволів або погоджень від третіх осіб або компетентних органів, в тому числі, але не виключно: згоди на виїзд дитини за кордон, а також будь-які інші заборони та/або обмеження, які перешкоджають Туристу здійснити виїзд/в`їзд з/в Україну, тощо.

Згідно п.7.6 Договору, підписанням даного Договору Замовник підтверджує, що отримав повну, актуальну та достовірну інформацію про умови надання туристичних послуг в обсязі не меншому аніж передбаченому статтею 19-1 ЗУ «Про туризм» та відповідна інформація надана Замовником Туристу.

Факт підписання договору, свідчить про інформованість Замовником правил перетину державних кордонів.

Із пояснень свідка ОСОБА_12 , допитаної в судовому засіданні слідує, що вона працює у ФОП ОСОБА_4 . Остання вказала, що ОСОБА_1 звернувся до них у якості клієнта щоб замовити туристичний тур на відпочинок для своєї сім`ї, зазначивши при цьому, що їде за кордон з дружиною та дитиною. Після оформлення всіх документів, було отримано підтвердження бронювання. Туристу були роз`яснені правила виїзду за кордон. В подальшому було виявлено, що ОСОБА_1 не є рідним батьком неповнолітньої ОСОБА_5 , а за відсутності нотаріально посвідченої згоди на вивіз дитини за кордон, остання не мала права перетнути державний кордон;

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показала, що працює менеджером у туристичній агенції ФОП ОСОБА_4 . Вказала, що була присутня при бронюванні ОСОБА_1 туру для відпочинку. При розмові між ОСОБА_1 та іншим працівником, останньому було роз`яснено правила виїзду за кордон. Після бронювання туру між сторонами було підписано договір та видано документи для виїзду, зокрема було вказано, що для виїзду неповнолітньої дитини необхідно мати з собою свідоцтво про народження дитини, також клієнту було вручено пам`ятку подорожуючим. Також свідок зазначила, що у ході розмови, позивач вказав, що йому все зрозуміло, оскільки його дружина раніше відпочивала в Об`єднаних Арабських Еміратах.

Виходячи із встановлених судом обставин справи, суд знаходить, що вимоги позову є безпідставними, недоказаними і ґрунтуються виключно на надуманих обставинах, щодо ненадання необхідної інформації позивачам, оскільки доказів щодо ненадання такої інформації суду не надано.

Відповідно до п.4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010р. № 724), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1)за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

2)без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за наявності довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Доказів, що позивач, який підписав договір і який несе відповідальність за дотримання вимог зазначеного чинного законодавства України, повідомив правильні дані про статус дитини, яка входила до групи туристів, і яка також мала перетинати державний кордон України суду не надано.

Таким чином, на думку суду, за порушення Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із наступними змінами, на які посилається позивач, відповідальність несе Турист.

Крім того, позовні вимоги заявлено в своїх інтересах туристом ОСОБА_1 , який міг продовжувати подорож, оскільки відмова у перетині державного кордону України малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не була забороною для здійснення ним туристичної подорожі.

Згідно положень п.5.11g Договору Турагент/Туроператор не відповідають перед Замовником за негативні наслідки й збитки, що виникли в результаті подій і обставин, що знаходяться поза межами компетенції Турагента/Туроператора, а також за дії (бездіяльність) третіх осіб, а саме: за наслідки, які настали у зв`язку з неможливістю перетину туристом кордону будь-якої держави внаслідок визнанням документів туриста нечинними та/або такими, що не відповідають діючим законодавчим вимогам, та/або у разі відсутності будь-яких документів туриста, необхідних для здійснення перетину кордону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що порушень прав споживача, згідно положень Закону України «Про захист прав споживачів», на які посилається позивач, не мало місця, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог судом відмовлено у повному обсязі, судові витрати, щодо сплати судового збору понесені позивачем, розподілу не підлягають.

У той же час суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про захист прав споживача в частині стягнення коштів за ненадані послуги віднести за рахунок держави, так як позивач ОСОБА_1 звільнений від такої сплати на підставі ч.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Керуючись ст. ст. 4, 12, 76, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , третя особа: ТОВ "ТРЕВЕЛ ПРОФЕШНЛ ГРУП" про захист прав споживача в частині стягнення коштів за ненадані послуги - відмовити.

Витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ