ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2116/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2022 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Курічової В.М.,

за участю секретаря судового засідання Іващенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на сторона відповідача, Житлово-будівельний кооператив «Буревісник-7» про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на 1/2 квартири у праві спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 1/2 квартири в порядку спадкування,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на 1/2 квартири у праві спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 1/2 квартири в порядку спадкування, а саме:

- визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , як частку у праві спільної сумісної власності подружжя;

- встановити факт проживання позивачки з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з грудня 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1;

- визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовано тим, що 06.12.1985 позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 , який став членом Житлово-будівельного кооперативу «Буревісник-7» з метою придбати квартиру. 02.11.1988 родина у складі трьох осіб: позивачки, її чоловіка ОСОБА_2 та їх сина ОСОБА_3 отримала ордер на вселення у жиле приміщення в будинку АДРЕСА_2 . Пайовий внесок виплачено в повному обсязі 08.02.1992. У 2002 році позивачка розірвала шлюб із чоловіком, однак після розірвання шлюбу позивачка продовжувала мешкати з останнім як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу по день смерті ОСОБА_2 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Позивачка у визначений законом строк звернулась до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак постановою нотаріуса позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки неможливо встановити родинні відносини останньої з померлим, право власності на квартиру не зареєстроване.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.09.2022 суд залишив позов без руху з огляду на його невідповідність вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, надав позивачці строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.

20.09.2021 до суду надійшла заява про усунення недоліків та відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків позивачки.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.09.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 27.10.2021 о 14.00 год.; залучено до участі у справ, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Житлово-будівельний кооператив «Буревісник-7»; звільнено позивачку від сплати судового збору за позовні вимоги майнового характеру в розмірі 22 700,00 грн та зменшено загальний розмір судового збору позивачці за звернення до суду з позовною заявою до 908,00 грн; витребувано від Сьомої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи № 218/2021, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.10.2021 у зв`язку з неявкою учасників справи та невиконанням ухвали суду в частині витребування спадкової справи відкладено проведення підготовчого засідання на 02.12.2021 14.30 год.

10.11.2021 на виконання ухвали від 27.09.2021 Сьома київська державна нотаріальна контора подала копію спадкової справи № 218/2021, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02.12.2021 представник позивачки - адвокат Даниленко Т.В. подала клопотання про виклик та допит свідка, яке задоволено судом 02.12.2021.

02.12.2021 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 01.02.2022 12.30 год. для надання можливості представнику позивачки надати додаткові докази у справі.

13.12.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно з яким просить ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та відповідно до вимог чинного законодавства, справу розглянути без представника відповідача.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив таке:

- щодо вимоги про встановлення фактупроживання позивачки із ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з грудня 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначив, що надані позивачкою докази на підтвердження факту спільного проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу не підтверджують цих обставин, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що вона у період з грудня 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючи разом із ОСОБА_2 , брала участь у витратах по утриманню кв. АДРЕСА_3 ;

- щодо визнання за позивачкою право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 зазначив, що позивачка дійсно зареєстрована та проживає з 1988 року за адресою: АДРЕСА_4 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно, яке належало йому на праві приватної власності. Однак, після смерті ОСОБА_2 є інші спадкоємці першої черги: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Відмови від прийняття спадщини від спадкоємців за законом першої черги не надходили, а позивачка відноситься лише до четвертої черги спадкоємців за законом. Померлим ОСОБА_2 за життя пайовий внесок за квартиру порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 внесено повністю.

01.02.2022 у підготовчому засіданні задоволено клопотання про долучення до справи доказів, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 21.03.2022 11.30 год., оскільки у учасників справи не закінчились строки для подачі заяв по суті справи.

21.03.2022 справу знято з розгляду у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, пошкодженням адміністративної будівлі Дарницького районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5-А, а також у зв`язку із перебування судді у відпустці.

18.07.2022 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 09.09.2022 о 12.00 год.

09.09.2022 позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі та задоволення позовних вимог, просить свідків не допитувати.

Відмова від допиту свідків прийнята судом.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві просив розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Суд розглянув справу за відсутністю учасників справи за наявними у суду матеріалів, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки від учасників справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, норми права, які застосував суд, та мотиви, з яких виходив суд.

Щодо вимоги про встановлення факту проживання позивачки із ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з грудня 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, суд зазначає таке.

Як вбачається з копії постанови державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори Гасс В.Ю. від 30.06.2021 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , зокрема, через неможливість встановити родинні відносини з померлим (а.с.14, 67).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Позивачка просить встановити факт її проживання із ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з грудня 2002 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).

Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.

При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Згідно з висновком про застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №524/10054/16, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

З матеріалів справи встановлено наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 06.12.1985 перебували у шлюбі, який 28.02.2002 розірвано, на підтвердження чого надано копії свідоцтв про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.17), про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.18).

Відповідно до довідок № 9 від 27.03.2017 та № 58 від 22.07.2021, виданих головою ЖБК «Буревісник-7», позивачка мешкала разом із ОСОБА_2 по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21, 22).

Згідно з копією довідки про реєстрацію місця проживання особи № 65679711 від 15.07.2021, з 24.11.1988 по день надання довідки позивачка значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.30).

Отже, позивачка станом на день смерті ОСОБА_2 мешкала разом з останнім за однією адресою.

Разом із тим, як вже зазначено судом, встановити факт проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу можливо в разі доведення, зокрема, наявності у них спільного побуту, який, крім ведення спільного господарства, передбачає піклування чоловіка та жінки один перед одним, надання взаємної допомоги.

З копії декларації № 0000-КХЕТ-РА3К про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, укладеної між ОСОБА_2 та сімейним лікарем Бобровицького районного Центру первинної медико-санітарної допомоги ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_2 зазначив як довірену особу пацієнта саме позивачку ОСОБА_1 (а.с.24).

Крім того, з копії медичної довідки № 22 від 16.07.2021 вбачається, що опікувалась, доглядала та займалась лікуванням ОСОБА_2 до дня його смерті саме позивачка (а.с.25).

З наданих позивачкою фотографій вбачається спільна присутність позивачки та ОСОБА_2 на святах, проводили спільно сільськогосподарські роботи (а.с.28,29).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с.16), а організаційними питаннями щодо його поховання займалась позивачка, на підтвердження чого надано накладну від ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.26).

Суд не приймає до уваги довідку (а.с.27), зі змісту якої вбачається, що позивачка сплачувала за поминальний обід, оскільки неможливо встановити заклад або уповноважену особу, яка цю довідку надала позивачці.

Суд, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає доведеним позивачкою факт перебування у близьких стосунках із ОСОБА_2 як чоловіка та жінки, притаманних подружжю, оскільки вони дійсно після розлучення та до дня смерті ОСОБА_2 спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, оскільки піклувались один за одним, про що, зокрема свідчить декларація з сімейним лікарем, а також сукупність наданих позивачкою доказів на підтвердження зазначеної обставини.

Щодо вимоги про визнання за позивачкою право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , як частку у праві спільної сумісної власності подружжя, суд зазначає таке.

З урахуванням положень ст. 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, до правовідносин, які виникли між сторонами, застосовуються норми ЗУ «Про власність» та Кодексу про шлюб та сім`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

02.11.1988 виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів ОСОБА_2 з родиною із трьох осіб ( ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 ), як члену житлово-будівельного кооперативу видано ордер № 072582 на право вселення в квартиру АДРЕСА_1 (а.с.19).

ОСОБА_2 був членом ЖБК «Буревісник-7» з 26.10.1988, є власником кооперативної квартири АДРЕСА_1 , оскільки 08.02.1992 він повністю сплатив суму пайового внеску на квартиру в розмірі 14 081,09 крб (а.с.20).

Оскільки на момент виникнення права власності у ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , законодавством не передбачалось обов`язкової реєстрації права власності на нерухомість для членів житлово-будівельних кооперативів, ОСОБА_2 набув право власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_1 08.02.1992 з моменту повної сплати пайового внеску на квартиру, тобто з 08.02.1992.

Позивачка ОСОБА_1 з 06.12.1985 по 28.02.2022 знаходилась у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України.

Главою 6 Кодексу про шлюб та сім`ю регулюються питання щодо майнових прав та обов`язків подружжя.

Згідно зі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Оскільки спірна квартира придбана в період, коли позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , з урахуванням вимог ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін як подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про визнання за позивачкою права власності на 1/2 квартиру АДРЕСА_1 , як частку у праві спільної сумісної власності подружжя.

Щодо вимоги про визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , суд зазначає таке.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , на підтвердження чого позивачка надала копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.16).

Після його смерті відкрилась спадщина на спірну квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Так, із належним чином засвідченої копії спадкової справи № 218/2021 заведеної державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори вбачається, що 26.03.2021 позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої відкрито зазначену спадкову справу (а.с.53 зв.).

Звертаючись із значною заявою до нотаріуса, позивачка зазначила, що інших спадкоємців, крім неї немає.

Разом із тим, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що після смерті ОСОБА_2 , спадкоємцями за законом, які відносяться до першої черги є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Однак, суд звертає увагу на таке.

ОСОБА_1 - це позивачка, та на момент звернення до суду із зазначеною позовною заявою вона, з урахуванням вимог ст. 1264 ЦК України, входила до четвертої черги спадкоємців за законом.

Щодо іншого спадкоємця - ОСОБА_3 суд зазначає, що це син позивачки та ОСОБА_2 (а.с. 92, 93), однак відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 07.03.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ у м. Києві, ІНФОРМАЦІЯ_3 він помер (а.с.94).

Із дослідженої копії спадкової справи не встановлено інших спадкоємців, окрім позивачки.

Постановою державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори Гасс В.Ю. від 30.06.2021 відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , окрема, через те, що право власності на квартиру, за адресою: АДРЕСА_4 не зареєстроване (а.с.14, 67).

Суд зазначає, що відповідно до вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 11.02.2010 право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації і виникає з моменту такої реєстрації.

У той же час, відповідно до вимог ЗУ «Про власність» (у редакції станом на час виникнення права власності на кооперативну квартиру у спадкодавця - 08.02.1992) право власності члена кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало реєстрації.

У зв`язку з тим, якщо пай був виплачений тоді, коли реєстрація прав на нерухомість не була обов`язковою, на даний момент, власник не може розпорядитися своїм житлом, якщо право власності на нього не зареєстровано. Зокрема, неможливо нотаріально оформити перехід спадщини до спадкоємців.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб.

Як вбачається з вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування, зокрема, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Як вже зазначено, інших спадкоємців, крім позивачки, немає.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 за життя зареєстрував право власності на спірну квартиру з урахуванням вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 11.02.2010.

Відповідно до абз. 2 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Оскільки 08.02.1992 ОСОБА_2 повністю сплатив суму пайового внеску на квартиру в розмірі 14 081,09 крб., до складу спадщини відповідно включається квартира АДРЕСА_1 .

З урахуванням викладеного, а також беручи до уваги визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину спірної квартири як частку у праві спільної сумісної власності подружжя, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність заявлених позовних вимог про визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та задовольняє зазначену позовну вимогу.

Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою Дарницького районного суду від 27.09.2022 позивачку звільнено від плати судового збору за позовні вимоги майнового характеру в розмірі 22 700,00 грн та зменшено загальний розмір судового збору позивачці за звернення до суду з позовною заявою до 908,00 грн.

З огляду на те, що позивачка не просила стягувати судові витрати з відповідача у разі задоволення позову, враховуючи принцип диспозитивності, встановлений статтею 13 ЦПК України, суд не здійснює розподіл судових витрат, понесених позивачкою під час розгляду справи.

Керуючись нормами ст. 2, 5, 12, 141, 209, 259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на сторона відповідача, Житлово-будівельний кооператив «Буревісник-7» про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на 1/2 квартири у праві спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 1/2 квартири в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , як частку у праві спільної сумісної власності подружжя.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з грудня 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1,

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач Київська міська рада, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Курічова