справа № 760/295/21 головуючий у суді І інстанції Зуєвич Л.Л.
провадження № 22-ц/824/7020/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць Інна Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом КМНО Заєць І.О. за № 3380 від 07 грудня 2020 року, таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 травня 2019 року між позивачем та АБ «Укргазбанк» укладено кредитний договір № 0248/05/2019/0054. В рахунок забезпечення виконання зобов`язань між позивачем та відповідачем було укладено договір застави, відповідно до умов якого в забезпечення АБ «Укргазбанк» передано наступне майно: автомобіль КІА SPORTAGE, 2019 року випуску, універсал В, номер шасі НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 . 23 грудня 2012 року автомобіль було вилучено приватним виконавцем Корольовим М.А., про що складено постанову про опис та арешт майна боржника, ВП №63929692. Підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис, який було вчинено приватним нотаріусом КМНО Заєць І.О. за № 3380 від 07 грудня 2020 року про звернення стягнення на автомобіль. Позивач вказує, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусом та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, оскільки він не отримував жодного повідомлення про наявну заборгованість та необхідність усунення порушень умов кредитного договору та як наслідок можливість вчинення виконавчого напису. Відтак, виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції було невірно застосовано постанову Великої Палати Верховного суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, оскільки зазначена постанова говорить про зворотнє та підтверджує той факт, що апелянтом були дотримані всі вимоги чинного законодавства, щодо направлення вимог позивачу. Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові чітко зазначила про те, що достатніми доказами направлення вимоги боржнику є документи, які містять відмітку поштового відділення зв`язку про відправлення вимоги. Постанова чітко зазначає, що отримання вимоги від банку боржником, не є обов`язковою підставою для вчинення виконавчого напису, оскільки це не передбачено вимогами підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, як єдина і виключна підстави для вчинення виконавчого напису. Крім того, відповідач вказує на те, що позивач в позовній заяві зазначив адресу: АДРЕСА_1 , на дану адресу була направлена вимога банком, яка не була отримана позивачем, був направлений відзив на позовну заяву, який також не був отриманий позивачем і конверт з відзивом повернувся до банку, що підтверджує той факт, що позивач, зловживаючи своїми правами, отримує тільки ту поштову кореспонденцію, яку забажає. Також, позивач в позовній заяві не спростував будь-якими належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості в іншому розмірі ніж це вказано банком.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено,що 20 травня 2019 року між ПАТ АТ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0248/05/2019/0054

23 квітня 2020 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору 0248/05/2019/0054 від 20.05.2019 (а.с. 96 т. 1).

Згідно меморіального ордеру № TR 41559 від 20.05.2019 ОСОБА_1 (платник) сплатив отримувачу Ф «Автоцентр на столичному» ПАТ «УАК» 519 670,00 грн. (а.с. 98 т. 1)

20 травня 2019 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено договір застави, предмет якого є автомобіль марки КІА, 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеравенко Т.Є. зареєстровано в реєстрі за № 649 (а.с. 13-14 т. 1)

АБ «Укргазбанк» звернувся до ОСОБА_1 з листом-вимогою від 19 жовтня 2020 року № 129/31401/2020 (направлений на адресу: АДРЕСА_1), в якому банк вимагає виконати порушене зобов`язання та повністю повернути всю суму кредиту за кредитним договором, а також сплатити штрафні санкції, протягом 30 календарних днів від дати одержання цієї вимоги (а.с. 86-87 т. 1).

АБ «Укргазбанк» звернувся до ОСОБА_1 з листом вимогою від 19 жовтня 2020 року №129/31403/2020 (направлений на адресу: АДРЕСА_2 ), в якому банк вимагає виконати порушене зобов`язання та повністю повернути всю суму кредиту за кредитним договором, а також сплатити штрафні санкції, протягом 30 календарних днів від дати одержання цієї вимоги. (а.с. 88 т. 1).

Підтвердження направлення вказаних листів-вимог позивачу підтверджується копією списку № 4 згрупованих поштових відправлень та копією фіскального чеку АТ «Укрпошта» (а.с. 89 т. 1).

Згідно копій конвертів в якими банк направляв позивачу листи вимоги, останні повернуті адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 63-64 т. 2).

АБ «Укргазбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. із заявою про вчинення виконавчого напису від 09 грудня 2020 року №110/38072/2020 (а.с. 90 т. 1).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №0248/05/2019/0054 від 20 травня 2019 року всього заборгованість ОСОБА_1 за основним боргом станом на 14 жовтня 2020 року становить 514 945,37 грн. (а.с. 91 т. 1).

До матеріалів справи долучена виписка з особового рахунку з 20 травня 2019 року по 06 грудня 2020 року по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 92-95 т. 1).

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць І.А. від 07 грудня 2020 року виніс виконавчий напис № 3380, в якому пропонує звернути стягнення на автомобіль марки КІА, модель SPORTAGE, 2019 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 85 т. 1).

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63929692 від 15 грудня 2020 року про примусове виконання виконавчого напису № 3380 виданого 07 грудня 2020 року (а.с. 16-17 т. 1).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що банком не надано доказів отримання боржником листів-вимог про дострокове погашення кредитної заборгованості, а нотаріус не перевірив наявність доказів належного отримання вказаного листа-вимоги, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчих написів. Також, суд виходив з того, що розмір заборгованості, який банк пропонував погасити у письмовій вимозі від 19 жовтня 2020 року (загальна сума заборгованості становила 514 945,37 грн.), значно відрізнялась від розміру заборгованості зазначеної у заяві про вчинення виконавчого напису та самому виконавчому написі - 511 944,76 грн.

Апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості у позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 вказував про те, що ним не було отримано жодного повідомлення, жодної претензії від відповідача, в якій його було б попереджено про вчинення виконавчого напису.

Відповідно до умов п. 6.3.1 договору застави при невиконанні або неналежному виконанні заставодавцем/позичальником умов кредитного договору та/або умов договору, заставодержатель одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про звернення стягнення на предмет застави надсилає заставодавцю/позичальнику та особам, які мають зареєстровані у встановленому порядку права чи вимоги щодо предмету застави, письмове повідомлення про порушення зобов`язань по кредитному договору.

Відповідно до умов п. 6.3.3 договору застави заставодержатель розпочинає звернення стягнення на предмет застави у позасудовому порядку, якщо протягом тридцяти календарних днів з моменту надсилання повідомлення, передбаченого п. 6.3.1 цього договору, вимога заставодержателя не буде виконання.

Оскільки позичальник систематично не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором АБ «Укргазбанк» направив ОСОБА_1 листи-вимоги №129/31401/2020 та №129/31403/2020 від 19 жовтня 2020 року за двома поштовим адресами, зазначеними позивачем в додатковій угоді до кредитного договору від 23 квітня 2020 року. В листах-вимогах банк вимагав повернути суму кредиту та відсотків і повідомляв про звернення стягнення на предмет застави у випадку не виконання вимог. Разом з тим, зазначені вимоги позивачем виконані не були.

Доказами направлення листів-вимог є: копія фіскального чеку від 20 жовтня 2020 року, копія реєстру відправлення від 20 жовтня 2020 року зі штемпелем відділення зв`язку (а.с.89, т.1).

Крім того, в матеріалах справи містяться копії поштових конвертів з штемпелем відділення зв`язку, адресованих ОСОБА_1 від АБ «Укргазбанк» на поштові адреси, зазначені ним в додатковій угоді до кредитного договору від 23 квітня 2020 року (а.с. 63-64, т. 2). Вказані поштові конверти повернулись не врученими із зазначенням причини невручення «за закінченням терміну зберігання».

Вказуючи про те, що банком не надано суду описи вкладення в цінні листи, з яких можна було встановити, що банк направив саме їх, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що умовами п.6.1 договору застави не передбачено направлення вимог цінним листом.

Посилаючись на висновки Великої Палати Верховного суду, викладені в постанові від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 та вказуючи про те, що обставини щодо неповідомлення боржника про усунення порушень у спорах про визнання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, як порушення прав позичальника, має наслідком задоволення таких позовів, суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного суду, викладені в постанові від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії реєстру відправлення від 20 жовтня 2020 року зі штемпелем відділення зв`язку (а.с. 89, т. 1) ОСОБА_2 були направлені листи вимоги. Відмітка поштового відділення зв`язку також міститься на поштових конвертах, адресованих ОСОБА_2 (а.с. 63-64, Т.2).

Таким чином, доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі, щодо дотримання банком всіх вимог чинного законодавства щодо направлення вимог позивачу, є обґрунтованими.

Також, вказуючи про те, що розмір заборгованості, який банк пропонував погасити у письмовій вимозі від 19 жовтня 2020 року (загальна сума заборгованості становила 514 945,37 грн.), значно відрізнялась від розміру заборгованості зазначеної у заяві про вчинення виконавчого напису та самому виконавчому написі - 511 944,76 грн., суд не звернув уваги на наступне.

Сума заборгованості зазначена у виконавчому написі - 511 944,76 грн. (п`ятсот одинадцять тисяч дев`ятсот сорок чотири) гривні 76 (сімдесят шість) копійок відрізняється від суми боргу, яка була зазначена у повідомленні - 514 945,37 грн. на 3000,61 грн., оскільки була зменшена на суму погашень, які були здійснені позивачем з дати направлення вимоги, а саме: 16 жовтня 2020 року - на суму 105,50 грн., 02 листопада 2020 року - на суму 10,80 грн., 17 листопада 2020 року - на суму 1566,35 грн., 01 грудня 2020 року - на суму 1317,96 грн.

Зазначені доводи підтверджуються випискою по рахунку № НОМЕР_3 , яка була надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису (а.с.92-95, т.1).

Таким чином, посилання суду на цей факт, як на підставу для задоволення позову є необґрунтованим, дії банку в даному випадку були направленні на виконання вимог Закону України «Про нотаріат» щодо зазначення актуального розміру заборгованості.

При цьому, позивач в позовній заяві не спростував будь-якими належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості в іншому розмірі ніж це вказано банком.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з прийняттям постанови по суті вимог позивача.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги АБ «Укргазбанк» сплатив судовий збір у загальному розмірі 1 362 грн. Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, на користь відповідача підлягає стягненню з позивача судовий збір у зазначеному розмірі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року скасувати та прийняти постанову.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць Інна Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов Михайло Андрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_4 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», місце знаходження: вул. Єреванська, 1, м. Київ, ідентифікаційний код - 23697280, судовий збір у розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 12 вересня 2022 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.