Провадження №2/523/269/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря - Дашковської Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічними позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами в яких зазначив, що перебуваючи з 2009р. в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 вони 17.08.2017р. придбали на ім`я відповідачки квартиру АДРЕСА_1 . Рішенням суду від 11.02.2020р. шлюб між ними був розірваний. В добровільному порядку поділити спільне сумісне майно подружжя відповідачка відмовляється. Посилаючись на зазначені вище обставини, позивач просить визнати квартиру об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та в порядку поділу визнати за ним та за відповідачкою право власності по Ѕ частки. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Не погоджуючись з позовними вимогами ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічними позовними вимогами в яких зазначила, що спірна квартира була придбана за 519 858,00грн. в інтересах їх спільної дитини, з метою забезпечення його житловими умовами. Частину грошових коштів в розмірі 5000,0 дол. США їм позичила мати ОСОБА_2 ОСОБА_3 . Крім того, ОСОБА_2 у іншої особи було позичено ще 5000,0дол. США. Крім того, у 2019р. ОСОБА_3 продала належну їй квартиру та відразу позичила ОСОБА_1 5000,0 дол. США для подальших його розрахунків із товаришем (кредитором), які були позичені на купівлю спірної квартири. Вказаний борг перед ОСОБА_3 відповідачка ОСОБА_2 просить врахувати при поділі квартири. ОСОБА_2 зазначає, що крім квартири подружжям був придбаний транспортний засіб марки «Renault Kangoo», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 за 12 000,0 дол. США, який за її твердженням був проданий ОСОБА_1 без її згоди, внаслідок чого вона має право на грошову компенсацію в розмірі 1/2 частки від ринкової вартості, яка складає 7600 дол. США. При проведені поділу спірної квартири, ОСОБА_2 , посилаючись на ч.3 ст.70 СК України, просить відступити від рівності часток подружжя у спільній сумісній власності та врахувати, що: на її утриманні перебуває син ОСОБА_4 та дочка, ОСОБА_5 , якою отримано тяжкі ушкодження з прогнозованою втратою працездатності до 70%; ОСОБА_1 не приймає участі в утриманні дитини, не сплачує жодних аліментних платежів; у придбанні спірної квартири приймала участь її мати у розмірі 10 000,0 дол. США; в спірній квартирі проживає мати ОСОБА_2 , яка не має іншого житла; при поділі квартири врахувати вартість проданого ОСОБА_1 автомобіля, збільшив її частку у спірній квартирі.

Посилаючись на вказані вище обставини, ОСОБА_2 просить:

визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 та транспортний засіб марки «Renault Kangoo», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

визнати за ОСОБА_1 право власності на грошові кошти отримані ним від продажу автомобіля марки «Renault Kangoo», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

визнати спільною заборгованість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боргу у розмірі 271 000,0грн. перед ОСОБА_3 , зобов`язання з повернення боргу та сплати 271 00,00грн. ОСОБА_3 покласти на ОСОБА_2 у повному обсязі;

визнати за ОСОБА_2 право власності на 90% (1/10 частину) квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 01.11.2021р. було відкрито провадження у справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

17.01.2022р. судом до спільного розгляду з первісними позовними вимогами ОСОБА_1 була прийнята зустрічна позовна заява ОСОБА_2 , з переходом до розгляду справи в загальному позовному провадженні.

Під час проведення підготовчого судового засідання сторонами по справі було визнано, що ринкова вартість транспортного засобу марки «Renault Kangoo», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час розгляду справи, складає 150 252,0грн.

Ухвалою суду від 17.02.2022р. було закрито підготовче провадження у справі з призначенням розгляду справи по суті за участю сторін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 первісні позовні вимоги підтримали, просять задовольнити. В задоволені зустрічного позову просять відмовити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. Її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , задовольнивши зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі. Під час проведення судового засідання представник ОСОБА_2 відмовилась від допиту свідка ОСОБА_3 .

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі в частині виникнення права спільної сумісної власності подружжя, регулюються СК України, зокрема, ст.60, якою визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 та 2 статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Такими об`єктами є : заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і інші обставини.

Стаття 57 СК України, визначає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Аналіз зазначених норм, які регулювали правовідносини на час придбання спірного майна, вказує на те, що придбане майно особами під час їх зареєстрованого шлюбу презюмується його належністю дружині та чоловікові в рівних частках, якщо інше не буде доведено в судовому порядку (ч.1 ст. 57 СК України). Тобто, у випадку наявності спору між подружжям щодо належності майна на праві особистої власності, придбаного під час шлюбу, тягар доведеності такого факту покладається на сторону, яка не визнає факту його належності подружжю.

Крім того суд приймає до уваги правовий висновок ВП ВС у справі 372/504/17, де було зазначено, - «…Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсутність судового рішення про визнання спірної квартири особистою приватною власністю особи підтверджує, що у судів попередніх інстанцій відсутні підстави вважати, що таке майно належить виключно відповідачу, оскільки докази на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, - відсутні. Спір про поділ майна, заявлений особою не вирішено….».

Виходячи з принципу змагальності цивільного судочинства, обов`язок доведеності обставин, на які посилається сторона, як на підставу пред`явлених позовних вимог, покладаються саме на цю сторону (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд, в свою чергу розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків встановлених цим Кодексом. (ч.1,2 ст.13 ЦПК України).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 з 10 жовтня 2009р. перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу у сторін народився син, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2020р. (справа №523/19371/19) шлюб між сторонами був розірваний.

В період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі ними, на ім`я ОСОБА_2 , за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 17 серпня 2017р., реєстровий номер 2470, була придбана квартира АДРЕСА_1 .

Також, 15 серпня 2013р. на ім`я ОСОБА_1 , на підставі довідки-рахунку ААВ № 194873 від 12 серпня 2013р., був зареєстрований транспортний засіб марки марки «Renault Kangoo», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . При цьому, як встановлено судом та підтверджено документально, ОСОБА_1 автомобіль не відчужувався та на теперішній час перебуває у його користуванні.

Отже, придбання квартири та автомобіля в період зареєстрованого шлюбу вказує на те, що таке майно є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_10 та належить їм в рівних частках.

Статтями 70 та 71 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

При вирішенні питання щодо поділу спільного майна суд виходить з наступного обґрунтування.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (стаття 68 СК). Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Таким чином, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом поділу спірної квартири між сторонами по справі в рівних частках.

Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_2 у її зустрічних позовних вимогах про відступ від рівності часток та врахування боргу подружжя з посиланням на існування боргових зобов`язань перед ОСОБА_3 , не сплату ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_2 такі обставини не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, зокрема наявністю письмового договору позики, рішенням суду про стягнення аліментів, тощо. Проживання сина ОСОБА_11 з ОСОБА_2 з урахуванням положень статті 70 СК України, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя.

Перебування на утриманні ОСОБА_2 дочки, ОСОБА_12 , не мають будь-якого значення при поділі майна, оскільки остання не є дочкою ОСОБА_1 від першого шлюбу.

Всі інші аргументи, зазначені ОСОБА_2 , як обставин, що мають істотне значення, як підстава відступу рівності часток подружжя у майні не заслуговують на увагу та судом відхиляються, так як такі є недоведеними.

Як встановлено судом, шлюб між сторонами був розірваний рішення суду від 11 лютого 2020р. Отже, при вирішенні питання щодо поділу спільного сумісного майна, зокрема транспортного засобу, право власності на яке виникло у сторін під час зареєстрованого шлюбу, в силу СК України, слід керуватися нормами глави 26 Книги третьої ЦК України «Право спільної власності».

Так, згідно ч.1 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно д ч.2 ст. 183 ЦК України транспортний засіб, який належить сторонам по справі на праві спільної власності, є річчю неподільною.

Відповідно до ч.2 ст.364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Така згода фактично отримана від ОСОБА_2 у вигляді пред`явленого зустрічного позову.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За встановленими судом обставинами справи спірний транспортний засіб перебуває у постійному користуванні ОСОБА_1 . За загальновідомими обставинами автомобіль не може бути поділений в натурі. Сторонами по справі було визнано, що ринкова вартість спірного автомобіля на теперішній час складає 150 252,0грн.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення пред`явлених зустрічних позовних вимог, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсацій вартості Ѕ частини спірного автомобіля, що складає 75126,0грн. від визначеної сторонами по справі ринкової вартості автомобіля (150252,0грн.), з припиненням права спільної сумісної власності подружжя. Суд вважає, що в даному випадку за ОСОБА_1 слід визнати право приватної особистої власності на спірний автомобіль, з часу набрання рішенням суду законної сили. Суд вважає, що саме такий порядок поділу транспортного засобу остаточно вирішить виниклий між сторонами спір в частині розпорядження, володіння та користування вказаною річчю. Інший спосіб, визначення ідеальних часток, призведе до неможливості спільного користування неподільною річчю, а як наслідок до додаткових спорів.

Інші зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, з мотивів викладених вище у даному рішенні суду.

Згідно ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 3147,63грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,141,259,263-265,268 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати:

за ОСОБА_1 право приватної власності на Ѕ частку квартиру АДРЕСА_1 ;

за ОСОБА_2 право приватної власності на Ѕ частку квартиру АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3147,63грн.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати транспортний засіб марки «Renault Kangoo», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 правом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості Ѕ частки транспортного засобу марки «Renault Kangoo», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 75126 (сімдесят п`ять тисяч сто двадцять шість) гривень.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на транспортний засіб марки «Renault Kangoo», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Припинити право спільної сумісної власності подружжя на транспортний засіб марки «Renault Kangoo», 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Решту зустрічних позовних вимогах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн: НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , іпн: НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19 вересня 2022р.

Суддя