Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/214/22
Провадження № 2/376/377/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2022 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.,

при секретарі: Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Сквирської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав,

Встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

В обгрунтування позовних вимог позивачка вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 .

Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження.

Сумісне життя з відповідачем не склалося, разом не проживають.

Відповідач, як батько дитини не приймає участі у її вихованні, її розвитком та утриманням не займається, аліменти сплачує не в повному розмірі, не спілкується з дитиною, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини, не виявляє інтересу до її культурних та інших духовних цінностей, тобто не цікавиться життям дитини взагалі.

Всі обов`язки відносно дитини здійснює позивачка, так як донька постійно проживає з останньою, вона виховує її, піклується про стан здоров`я, фізичний і духовний розвиток, створює для неї необхідні умови.

Про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача також підтверджується висновком органу опіки та піклування, а саме вказано, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, не надає їй належного догляду, не піклується її станом здоров`я.

Все вище вказане свідчить виключно про те, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства, він самоусунувся від будь - якого спілкування з дитиною, а тому позивачка вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав.

Вищезазначені обставини, змушують позивачку звернутися до суду з даним позовом, а тому позивачка ОСОБА_1 просить суд:

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою, в якій просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.31).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до канцелярії суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, та без застосування фіксування судового засідання технічними засобами, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.29).

Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Сквирської міської ради в судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву де просив провести розгляд справи без участі представника, позов та висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав підтримав в повному обсязі, а також просив не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.33).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу.

Частиною 1,4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання на підставі вимог ст. ст. 200,206,211,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 .

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 30 (а.с.7).

Сумісне життя позивача з відповідачем не склалося, проживають окремо, що підтверджується Актом обстеження соціально-побутових умов проживання від 01.11.2021 року складений Старостою міської ради ОСОБА_4 (а.с.8).

Відповідач, як батько дитини не приймає участі у її вихованні, її розвитком та утриманням не займається, не надає будь - якої матеріальної допомоги, не спілкується з дитиною, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини, не виявляє інтересу до її культурних та інших духовних цінностей, тобто не цікавиться життям дитини взагалі.

Вищезазначені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове не бажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки покладені на відповідача законом. Вихованням та утриманням дитини займається позивачка. Позивачкою створені всі умови для нормального розвитку дитини.

Відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не проявляє до дитини батьківської любові, уваги та турботи, його поведінка негативно впливає на дитину.

Позивачка самостійно забезпечує дочці всі умови проживання.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує Сквирський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №6 «Ромашка» із вересня 2017 року. За період перебування у закладі освіти батько ОСОБА_2 жодного разу не приводив дитину і не забирав із садочка, не відвідував батьківські збори та святкові ранки, не цікавиться життям доньки в дитячому садку, що підтверджується Довідкою №65 видана 07.10.2021 року директором ЗДО №6 Кульбабенко Л. (а.с.12).

Згідно Характеристики виданої Виконавчим комітетом Сквирської міської ради за №858 від 01.01.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована в АДРЕСА_2 , проживає разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . (а. с. 13).

ОСОБА_1 працює медичною сестрою у ФОП ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою про заробітну плату виданою ФОП ОСОБА_5 (а.с18).

Відповідач ОСОБА_2 , частково сплачує аліменти на утримання дитини, однак має велику заборгованість, а саме станом на 30.09.2021 року - 113 103,21 грн., що підтверджується Довідкою-розрахунком заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому провадженню ВП 56152114/27.10.2021 №27993 видана старшим державним виконавцем Степченко Н.М. (а.с.19).

З Висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сквирської міської ради від 09.12.2021 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав» вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сквирської міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав, відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідач повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини (а.с.10-11).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач здоров`ям та розвитком доньки не цікавиться.

В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України « Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного , інтелектуального , морального , культурного , духовного і соціального розвитку . Батьки або особи , які їх заміняють , несуть відповідальність за створення умов , необхідних для всебічного розвитку дитини , відповідно до законів України .

Відповідно до ч. ч.8,10 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У ч.1,2 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою по справі за однією адресою та позивачка є її мамою, а тому позивачка ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 165 СК України має право звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача.

За таких обставин та з урахуванням всього наведеного суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав, щодо його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки судом встановлено, що відповідач ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням доньки, піклуванням про її всебічний розвиток, про стан здоров`я не займається, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, також надав суду заяву про визнання позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. (ратифікована Україною 27.02.1991р., дата набуття чинності для України 27.09.1991р.), ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.7,19,141, 150, 151, 155, 157, 164, 165,166 СК України, п. п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 2,4,12 , 13 , 76,81 , 141, 200,206,223,247,258 ,259, 263-265 , 273, 351,352,354 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Сквирської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко