Справа № 299/3768/18
У Х В А Л А

20 вересня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.,

суддів: Кожух О.А., Бисаги Т.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Жганич К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02 лютого 2022 року у складі судді Кашуба А.В., у цивільній справі за скаргою Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області на рішення та дії державного виконавця Виноградівського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ),-

встановив:

Вилоцька селищна рада Берегівського району Закарпатської області звернулася до суду зі скаргою на рішення та дії державного виконавця Виноградівського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Вимогою скарги є визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу від 29.11.2021 року у ВП №65523134.

Скарга мотивована тим, що рішенням Виноградівського районного суду у цивільній справі №299/3768/18 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено, зобов`язано Вилоцьку селищну раду Виноградівського району Закарпатської області забезпечити ОСОБА_1 житлом, придатним для проживання та таким, що відповідає санітарним та технічним умовам; визнати недійсним Рішення виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Виноградівського району Закарпатської області від 17.04.2019 №29 «Про зняття з квартирного обліку громадянки, яка перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті селищної ради», та стягнути із Вилоцької селищної ради на користь позивача судові витрати. На підставі цього рішення Виноградівський районний суд 17.05.2021 видав виконавчий лист про «забезпечити ОСОБА_1 житлом, придатним для проживання та таким, що відповідає санітарним та технічним умовам. Державним виконавцем Вагнер Н.І. за вказаним виконавчим листом 21.05.2021 відкрито виконавче провадження №65523134, де боржником є Вилоцька селищна рада, стягувачем - ОСОБА_1 28.05.2021 боржник отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження та боржнику надано визначений законом строк для виконання рішення суду такого характеру - 10 робочих днів. 01.06.2021 боржник надав державному виконавцю відповідь про те, що реальне виконання рішення є неможливим через поважні причини: на балансі боржника нема відповідного комунального майна, на 2021 рік не затверджено та не передбачено коштів для фінансування відповідних програм, проте повідомлено про те, що на черговій сесії Вилоцької селищної ради буде розглянуто дане питання. 14.07.2021 на черговій сесії Вилоцької селищної ради було прийнято рішення про відмову у забезпеченні ОСОБА_1 житлом з об`єктивних причин. Державний виконавець 09.11.2021 винесла постанову про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 5100 грн та встановила новий десятиденний строк на виконання рішення суду. Постанову державного виконавця від 09.11.2021 боржник оскаржив до суду, справа №299/3768/18, скарга №1. Проте, Державний виконавець повторно наклала штраф на боржника за невиконання рішення суду - у подвійному розмірі - 10200 грн. Скаржник вважає постанову державного виконавця від 29.11.2021 незаконною та необґрунтованою, прийнятою без урахування усіх обставин, що свідчили про поважність причин невиконання рішення суду.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02 лютого 2022 року у задоволенні скарги Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області на постанову державного виконавця Виноградівського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 29.11.2021 у виконавчому провадженні ВП№65523134 про накладення штрафу - відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, Вилоцька селищна ради Берегівського району Закарпатської області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити скаргу у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України побудови судоустрою в Україні за принципами територіальності та спеціалізації (ст.125), так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, та інших правовідносин, крім справ, коли розгляд яких проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Вимогою скарги Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області є визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу від 29.11.2021 року у ВП №65523134.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження».

За змістом п.5 ч.1 ст.3 вказаного Закону постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати виконавчого провадження або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно положень ч.2 ст.74 вказаного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Тобто, закон містить пряму вказівку на вид судочинства, у якому мають розглядатися справи щодо оскарження дій і постанов державних виконавців про накладення штрафу, а саме в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 19 лютого 2020 року у справі №382/389/17 (провадження №11-1009апп19).

З огляду на те, що заявник оскаржує постанову державного виконавця щодо накладення штрафу, то розгляд даної справи має відбуватися в порядку адміністративного судочинства.

Отже дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених ст.255 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених ст.ст.19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

За положеннями п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на те, що суд першої інстанції не встановив природу правовідносин, які виникли між сторонами, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема ухвала суду постановлена з порушенням правил юрисдикції загальних судів, що є обов`язковою підставою для скасування ухвали із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Згідно з ст.256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Повідомити Вилоцьку селищну раду Берегівського району Закарпатської області, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду. Роз`яснити Вилоцькій селищній раді Берегівського району Закарпатської області про наявність у неї права протягом десяти днів з дня отримання нею відповідної ухвали звернутися до Закарпатського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією (ст. 256 ч. 1, ст. 377 ч. 4 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 255, 256, 259, 374, 377, 381 ЦПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області задовольнити частково.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02 лютого 2022 року скасувати, провадження у справі закрити.

Повідомити Вилоцьку селищну раду Берегівського району Закарпатської області, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Роз`яснити Вилоцькій селищній раді Берегівського району Закарпатської області про наявність у неї права протягом десяти днів з дня отримання нею відповідної ухвали звернутися до Закарпатського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 23 вересня 2022 року.

Головуючий:

Судді: