Справа № 522/7766/22
Провадження № 2/522/3952/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 вересня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої - судді Косіциної В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій вона просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 2/3 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В.

Ухвалою суду від 11 липня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей було прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі.

У перше судове засідання, яке відбулося 17 серпня 2022 року сторони не з`явилися; від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Самольотова Ігоря Ігоревича 17 серпня 2022 року засобам електронного зв`язку надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі позивача та його представника. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 17 серпня 2022 року, судове засідання було відкладено задля належного сповіщення відповідача.

У чергове судове засідання, яке відбулося 15 вересня 2022 року, сторони не з`явилися, від представника позивача 14 вересня 2022 року через канцелярію суду надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі позивача та його представника, а 15 вересня 2022 року заява, в якій він просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач викликався до судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку, передбаченому ч. 11-12 ст. 128 ЦПК України.

У зв`язку із вище вказаним, та керуючись положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 178 ЦПК України, заперечення проти позову відповідач викладає у відзиві. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву.

Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення та задоволення позову, з наступних підстав.

Так, судом було встановлено, що ОСОБА_1 з 2006 року по 2022 рік проживала однією сім`єю із ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_4 в Свято - Вознесенському кафедральному соборі у місті Ізюм, Харківської області, було проведено обряд вінчання між позивачем та відповідачем.

Під час спільного проживання у родині народилося троє дітей6 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як зазначає позивач, спору між нею та відповідачем щодо місця проживання дітей немає та спільні діти наразі проживають із матір`ю.

Позивачка зазначає, що відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього статтею 180 СК України обов`язку утримувати своїх дітей, відсторонився від утримання сім`ї, веде власний спосіб життя, не вникає жодним чином та не цікавиться дітьми, добровільно надавати кошти на їх утримання відмовляється, позивач змушена була звернутися до суду із вказаною позовною заявою для захисту своїх прав та азконних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України)

Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.

Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 27 вказаної Конвенції, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно частин 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Зміст глави 15 Сімейного кодексу України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Частинами 2 і 3 ст. 150 СК України встановлено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В силу дії ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Так, судом було встановлено, що у відповідач до 2021 року був приватним підприємцем, з 2021 року очолив мерію міста Святогірськ. Згідно даних довідки про доходи від 11.03.2021 року, яка міститься матеріалах справи та була подана позивачем разом із позовною заявою, Приватним підприємцем ОСОБА_2 за період з 1 січня 2020 по 30 липня 2020 року було отримано дохід у розмірі 5003600,0 гривень.

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачу належить квартира у АДРЕСА_1 , площею 64 кв.м., нежитлове приміщення під літерою «Б» загальною площею 1194,1 кв.м, сторожка під літерою «В» загальною площею 23,5 кв.м, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 1.2141 га за цією ж адресою.

Також відповідач є власником земельної ділянки для ведення особистого сілянського господарства площею 1,3412 га, що розташована за адресою Київська обл., м. Ірпінь, сщ/рада. Гостомельська.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

За таких обставин, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, суд враховуючи те, що батьки несуть рівні обов`язки по утриманню дітей, а також те, що відповідач ухиляється від утримання дітей й відповідно належних та допустимих доказів на спростування вказаного ним суду не надано,як й не надано доказів щодо неможливості сплати аліментів через тяжкий матеріальний стан, стан здоров`я чи перебування на його утриманні інших осіб, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки з усіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця.

Аліменти у розмірі Ѕ усіх доходів відповідача (але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікуна кожного з дітей та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку для кожного з дітей) підлягають стягненню з моменту звернення до суду, а саме з 20.06.2022 року (позовна заява направлена поштою 20.6.2022 року згідно даних сайту Укрпошти) до 27.10.2025 року.

Після досягнення старшим сином повноліття суд вважає, що розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, що є достатнім для їх гармонійного розвитку має складати 1/3 усіх доходів відповідача.

Аліменти у розмірі 3 усіх доходів відповідача (але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікуна кожного з дітей та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку для кожного з дітей) підлягають стягненню з 28.10.2025 року до 06.10.2027 року.

З 07.10.2027 року суд вважає, що для утримання однієї неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до досягнення ним повноліття будуть достатніми аліменти у розмірі ј частина усіх доходів відповідача.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу.

На підстав вище викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 10, 11, 12, 81, 141, 206, 263 - 265, 268, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше 10 , починаючи з 20 червня 2022 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину , починаючи з 28 жовтня 2025 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку 07 жовтня 2027 року і до досягнення ОСОБА_2 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Рішення суду щодо стягнення аліментів, у частині суми платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового засідання, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 20 вересня 2022 року.

Суддя В.В. Косіцина

20.09.2022