Справа № 367/9709/21
Провадження №2-о/367/96/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

17 серпня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю секретаря судових засідань - Шаповала О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту, що має юридичне значення,-

у с т а н о в и в :

22 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, в якій просила: встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт реєстрації шлюбу 25 січня 1997 року у місті Луганську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області між громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язати Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції поновити актовий запис про шлюб між громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був укладений 25 січня 1997 року та зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис №42 від 25 січня 1997 року.

Вимоги заяви ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 25 січня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу їй було змінено прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ». Під час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 виявили, що кожен із них мав різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв`язку з чим вони припинили шлюбні відносини та розлучилися. Після розірвання шлюбу, прізвище заявник не змінювала на дошлюбне, залишилась ОСОБА_7 .

ОСОБА_1 вказує, що з2009 року по 2019 рік вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , після укладення даного шлюбу їй змінено прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ». За час перебування в шлюбі в них народилась донька ОСОБА_10 , так, як спільне подружнє життя між ними не склалось, шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу, вона залишила прізвище колишнього чоловіка « ОСОБА_1 ».

ОСОБА_1 зазначає, що 01 вересня 2021 року з метою отримання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції про що відповідний актовий запис №42 від 25 січня 1997 року вона звернулась до Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, проте, 07 вересня 2021 року Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актовий запис пор шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відсутній.

Встановлення факту реєстрації шлюбу ОСОБА_1 потрібно для підтверджень зміни її персональних даних особи, проведеної державним органом України.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 24 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту, що має юридичне значення.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вимоги за заявою підтримує та просить задовольнити.

У судове засідання представник заінтересованої особи - Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи заінтересована особа повідомлена належним чином.

Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Артемівським РВ ЛМУ ГУ МВС України в Луганській області 12 червня 2009року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є уродженкою м. Луганськ.

Заявник є внутрішньо переміщеною особою та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 3251/ від 17 лютого 2020 року.

Також встановлено, що заявниця мала дівоче прізвище « ОСОБА_1 », що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 17 лютого 1977 року.

На підтвердження факту укладення 25 січня 1997 року шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заявником надано до суду копію довідки про реєстрацію шлюбу №26.1/1790-10-03 від 21 вересня 2021 року, виданої відділом державної реєстрації актів цивільного стану, відповідно до якої у відділі реєстрації актів цивільного стану є запис акта про укладення шлюбу № 42 від 25 січня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , після укладення шлюбу ОСОБА_1 змінено прізвище на « ОСОБА_1 ». У цій довідці є посилання на розірвання шлюбу, номер актового запису та дата якого збігається зі свідоцтвом про розірвання шлюбу, яке заявниця отримала при державній реєстрації розірвання шлюбу.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Артемівського районного управління юстиції міста Луганськ 21 вересня 2001 року, про що в книзі актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 529.

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 16 травня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , актовий запис № 277, після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінено прізвище на « ОСОБА_1 ». Заочним рішенням Шевченківського районного суму м. Києва справа № 761/1598/19 від 10 липня 2019 року розірвано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .

Згідно із копією листа від 07 вересня 2021 року №1996/21.27-24 Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_1 повідомлено що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актовий запис про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрованого 25 січня 1997 року - відсутній, у зв`язку із зазначеним Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції не має можливості надати їй витяг щодо вищевказаного шлюбу.

Відповідно до частини третьої статті 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: реєстрації шлюбу.

Суд вважає, що відсутність особливостей провадження у справах про встановлення факту реєстрації шлюбу у зв`язку з тимчасовою окупацією території України не може бути законною підставою для позбавлення осіб права на встановлення такого факту за наявності відповідних доказів та норм, передбачених ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до статей першої та третьої Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Луганськ є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно з пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно з частиною першою та другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану.

Як передбачено частинами другою та третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з Консультативним висновком Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Тому, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Ця недійсність не може бути застосовна до таких дій, як наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996 року, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, §96).

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує на те, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, якщо в органах РАГСу не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту цивільного стану. Із заявами про встановлення факту реєстрації шлюбу може звернутися подружжя або кожен із них.

Відповідно до п. 2 розділу IV Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції від 18.10.2000 №52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за №719/4940 зі змінами, повторна видача свідоцтв чи витягів про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису цивільного стану незалежно від місця державної реєстрації акту цивільного стану та місця проживання заявника після безпосередньої перевірки відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису цивільного стану чи на підставі підтвердження про це відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем складання актового запису цивільного стану.

На підставі п. 3.13 розділу III Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5 (зі змінами) (далі - Правила), у разі якщо неможливо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану у зв`язку зі зберіганням актових записів цивільного стану на тимчасово окупованій території України, актовий запис цивільного стану поновлюється у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, до якого подано відповідну заяву громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї; у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання громадянина України, яке знаходиться за межами тимчасово окупованої території України.

Поновлення втрачених актових записів про шлюб, зміну прізвища, розірвання шлюбу, смерть проводиться тільки за наявності документів, які підтверджують, що відповідний актовий запис був раніше складений в органах державної реєстрації актів цивільного стану України (свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану, його копії, засвідченої нотаріально, відмітки (штампа) про державну реєстрацію акту цивільного стану в паспорті або паспортному документі), або на підставі рішення суду п.3.5 розділу III Правил).

За таких обставин, суд вважає, що застосування норм Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та норм міжнародного права буде сприяти відновленню законних прав та інтересів заявника, шляхом встановлення факту реєстрації 25 січня 1997 року шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (частина друга статті 319 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, суд вважає необхідним встановити факт, що має юридичне значення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.12,13,81,258,259,263,268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт реєстрації шлюбу 25 січня 1997 року у місті Луганську Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Луганськ, громадянином України, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Луганськ, громадянкою України.

Зобов`язати Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції поновити актовий запис про шлюб між громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянкою України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був укладений 25 січня 1997 року та зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис №42 від 25 січня 1997 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.В. Кравчук