Справа № 524/5478/22
Провадження № 2-з/524/116/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Гончаренко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову до суду. В обґрунтування заяви зазначає, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_2 він звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини, а саме Ѕ частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . При зверненні до нотаріуса йому стало відомо, що ОСОБА_2 за життя 15.01.2010 року склав заповіт на Ѕ вказаної квартири на ім`я невідомої йому особи ОСОБА_3 . У зв`язку з чим нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки він має намір звернутись до суду з позовними вимогами про визнання недійсним вказаного заповіту, тому вважає, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Посилаючись на вказані обставини, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які нотаріальні дії щодо спадкового майна та накласти арешт на спадкове майно, а саме на Ѕ частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши заяву про забезпечення позову суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Так, достатньо обґрунтованим для забезпечення є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, зокрема, реалізація майна чи підготовчі дій до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд відзначає, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження своїх вимог щодо недійсності заповіту від 15.01.2010 року, та те, що заповідач не мав вільного волевиявлення та вчинив правочин під впливом тяжких для нього обставин як зазначено у тексті заяви, а також не надано доказів, які б свідчили про те, що можливим відповідачем ОСОБА_3 вчиняються дії щодо відчуження Ѕ частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також доказів, які б підтверджували те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту вказану квартиру може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про визнання недійсним заповіту та забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Також заявник просить накласти арешт на Ѕ частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 ., однак, в порушення вимог п.6 ч.1 ст. 151 ЦПК України, заява не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

За таких обставин, суд вважає, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Роз`яснити заявнику, що вона не позбавлена права повторного звернення із заявою про забезпечення позову, проте така заява має відповідати вимогам ст. 151 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Гончаренко