Дата документу 21.09.2022
Справа № 334/4060/22
Провадження № 2-о/334/215/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Коломаренко К.А.

за участю секретаря - Фарзаєвої К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою представника, адвоката Хрипченко Наталії Анатоліївни, яка діє в інтересах заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника - адвокат Хрипченко Наталія Анатоліївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту народження на окупованій території дитини ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь, Україна від батьків: матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, та батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилаючись на те, що 21 листопада 2020 року о 07 год. 30 хв., перебуваючи у шлюбі, ОСОБА_1 у пологовому відділенні ГБУЗС ГБ № 5 /государственное бюджетное учреждение здравоохранения Севастополя, городская больница №5/ (мовою оригіналу) в м. Севастополі народила дитину - сина ОСОБА_3 (вага - 3600 г, зріст - 51 см). При народженні дитини заявниці було видано медичне свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 від 23.11.2020 року. Народження дитини було зареєстровано відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління ЗАЦС міста Севастополя (довідка про народження Р-03069 від 01.12.2020 року), тобто нелегітимним органом на тимчасово окупованій території. У зв`язку з тим, що вказане медичне свідоцтво про народження отримане на території АР Крим зразка Російської Федерації є недійсним, а довідка про народження дитини видана компетентною установою України - відсутня, на даний час батьки не можуть зареєструвати народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану України та отримати свідоцтво про народження дитини у відповідності до законодавства України.

Представник ОСОБА_4 , яка діє в інтересах заявників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в заяві про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України просила розглядати справу у відсутність заявників та їх представника.

Зацікавлена особа: Комунарський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), представник якої не з`явився, про день та час слухання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки в ній достатньо матеріалів для ухвалення рішення.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 147 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Згідно ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові.

Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

Відповідно до п. 2 розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, Державній реєстрації підлягають, зокрема, народження фізичної особи та її походження відповідно до Сімейного Кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є громадянкою України, про що свідчить копія паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Гагарінським РВ УМВС України в місті Севастополі 03.08.2010 року (а.с.20-21).

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 є громадянином України, про що свідчить копія паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Гагарінським РВ УМВС України в місті Севастополі 03.07.2009 року (а.с.15-16).

Відповідно до Конвенції «Про права дитини» від 20 жовтня 1989 року, дитина має право бути зареєстрована зараз же після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

В матеріалах справи наявне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 , з якого вбачається, що 03.07.2010 року між заявниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, прізвище ОСОБА_1 було змінено з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ». (а.с.19).

Згідно ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 о 07:30 годині заявниця народила, перебуваючи у шлюбі, хлопчика, про що свідчить (далі-мовою оригінала) «медицинское свидетельство о рождении» серии НОМЕР_4, виданого 23.11.2020 року, на ім`я - ОСОБА_1 (а.с. 13-14) та (далі-мовою оригінала) «справка о рождении» №Р-03069, видана 01.12.2020 року, відповідно до якої ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Севастопіль народився ОСОБА_3 від батьків - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно п. 1.1. «Порядку ведення обліку і звітності про використання бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану, а також їх зберігання» органами державної реєстрації актів цивільного стану видаються свідоцтва, виготовлені за зразками та їх описами, затвердженими відповідною постановою Кабінету Міністрів України.

Проте надані позивачем документи, отримані в м. Севастопіль, а саме: (далі - мовою оригінала) «медицинское свидетельство о рождении» та «справка о рождении» - є документами не встановленого зразка держави «Україна», засвідчені печатками не встановленого зразка, тому вказані документи не створюють для заявника юридичних наслідків.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети.

Частиною 4 ст. 49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою.

Відомості про народження особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Відповідно до п.1, 5 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров"я документи, що підтверджують факт народження дитини.

Відповідно п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту народження дитини необхідне заявнику для державної реєстрації народження дитини, яка є громадянином України, внесення відомостей про його народження до Державного реєстру. Враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, встановлення факту народження дитини дасть заявнику можливість отримати свідоцтво про народження, видане відповідним державним органом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

При таких обставинах, оскільки реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась суд вважає, що заяву про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України слід задовольнити , що надасть можливість отримати заявниці свідоцтво про народження дитини, видане державним органом України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 76-81, 293, 317-319 ЦПК України, ст. 144 Сімейного кодексу України, ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану",

В И Р І Ш И В:

Встановити факт народження дитини ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь, Україна, від батьків: матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, та батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького Апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Коломаренко К. А.