Справа № 202/1441/21
Провадження № 2/202/187/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Свити Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Гокової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 звертав увагу суду на порушення роботодавцем вимог закону при його звільненні, вважаючи своє звільнення на підставі п. 11 ст. 40 Кодексу Законів про працю України незаконним та безпідставним, оскільки обставини невідповідності займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації роботодавцем не встановлено. Він має повну вищу освіту та здобув кваліфікацію юриста. Він був прийнятий на посаду головного юрисконсульта, а не керівника юридичної служби, то наказ про його призначення не повинен погоджуватись з Державним агентством резерву України. Перед прийняттям на роботу він проходив співбесіду з комісією підприємства. На момент прийняття на роботу роботодавець знав про відсутність у нього юридичного стажу, тому це не могло бути підставою для його звільнення. 08.02.2021 був виданий наказ про дострокове закінчення випробувального строку, що також свідчить про незаконність його звільнення на підставі п. 11 ст. 40 КЗпП України. Наголошував, що 26.02.2021 йому була виплачена заробітна плата з премією, що підтверджує обставини існування наказу про дострокове закінчення випробувального терміну. Його звільнення не було погоджено з профспілковим комітетом, як того вимагають правила внутрішнього розпорядку ДП «Комбінат «Салют». Розпорядження № 3 від 19.02.2021, розпорядження № 4 від 19.02.2021, розпорядження № 7 від 19.02.2021, повідомлення про звільнення за результатами випробування № 1 від 25.02.2021 Державного підприємства «Комбінат «Салют», наказ № 27-ос від 01.03.2021 не є документами Державного підприємства «Комбінат Салют», складені з порушенням Інструкції з діловодства, складені працівниками поза межами підприємства та не засвічені головним юрисконсультом підприємства. Наказ № 27-0с від 01.03.2021 про його звільнення з роботи не готувався відділом кадрів, не візувався бухгалтером, економістом, юрисконсультом. Причини звільнення, наведені в зазначеному наказі, не відповідають фактичним обставинам справи, та звільнення відбулось внаслідок особистої неприязні до нього зі сторони нового директора ОСОБА_3 . Просив визнати незаконним та скасувати наказ державного підприємства «Комбінат Салют» Державного агентства резерву України № 27 від 01.03.2021 про звільнення; поновити його на посаді головного юрисконсульта та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Представник Державного підприємства «Комбінат Салют» Державного агентства резерву України надав відзив на позовну заяву, в якому наголошував, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають дійсним та фактичним обставинам. ОСОБА_1 було прийнято на посаду головного юрисконсульта з випробувальним терміном на 3 місяці, без погодження його кандидатури з Державним агентством резерву, без врахування встановлених кваліфікаційних вимог до посади головного юрисконсульта. У зв`язку з неналежним виконанням обов`язків головного юрисконсульта Державного підприємства «Комбінат Салют» Державного агентства резерву України, виконуючим обов`язки директора підприємства були видані розпорядження № 3 від 19.02.2021, № 4 від 19.02.2021, № 7 від 19.02.2021 «Про надання письмових пояснень». Звертали увагу суду, що ОСОБА_1 не виконував ухвали суду без руху, наслідком чого було прийняття судами рішень про їх повернення. ОСОБА_1 не мав стажу роботи за фахом, тому не відповідав кваліфікаційним вимогам для заняття їм посади головного юрисконсульта підприємства. Враховуючи, що ОСОБА_1 дав згоду на встановлення випробувального терміну та його умови, тобто фактично дав згоду на можливість розірвання з ним трудового договору в порядку ст. 28 КЗпП України, а також виходячи з того, що державне підприємство підтвердило доказами факт невідповідності позивача займаній посаді під час випробування, вважають відсутні будь-які підстави для задоволення позову.

У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначив, що роботодавцю про його нібито невідповідність займаній посаді було відомо і раніше при прийнятті його на роботу. Заробітна плата йому була виплачена в чотирикратному розмірі, що свідчить про те, що наказ від 08.02.2021 № 23-о про дострокове закінчення випробувального терміну був не скасований. Наказ № 56/1 від 17.02.2021 про скасування наказу від 08.02.2021 № 23-о не був наданий йому для ознайомлення, він не зареєстрований в журналі наказів державного підприємства, і ймовірно складений після подання позову. Посилання представника відповідача на ту обставину, що я неналежним чином виконував свої посадові обов`язки, оскільки не усунув недоліки позовних заяв по двом цивільним справам не можуть прийматись до уваги, оскільки не додано доказів того, що вони мені передавались та мною отримувались для виконання. Щодо зміни виконуючого обов`язки директора Державного підприємства «Комбінат «Салют» він як головний юрисконсульт керувався редакцією Статус Державного підприємства, яка передбачала обрання керівника виключно наглядовою радою. Надана ОСОБА_3 копія наказу від 02.02.2021 № 19-к суперечила положенням зазначеного статуту. Наголошував, що він зробив всі передбачені законом дії для виконання наказу ОСОБА_4 щодо проведення реєстрації змін керівника підприємства, однак враховуючи відсутність у нього належної довіреності, він не мав можливості вчиняти такі дії. Наказ № 61 від 23.02.2021 «про скасування наказу № 50 від 11.02.2021 «Про надання права підпису первинних документів» за підписом в.о. директора ДП «Комбінат «Салют» Британ С.В. не існувало. Зазначений наказ був зареєстрований під № 69 від 01.03.2021 у журналі наказів 2021 вже після звільнення головного юрисконсульта ОСОБА_1 , що підтверджується фотокопіями журналу наказів.

Представником Державного підприємства «Комбінат Салют» Державного агентства резерву України надані заперечення на відповідь ОСОБА_1 на відзив на позовну заяву в порядку ст. 180 ЦПК України, в яких звертав увагу суду на службову записку менеджера з персоналу, складену 26.03.2021, в якій зазначені обставини, які додатково підтверджують законність звільнення ОСОБА_1 та невідповідність його займаній посаді. На підтвердження обставин, зазначених позивачем у відповіді на відзив щодо непідтвердження надходження до державного підприємства листа Державного агентства резерву України від 24.02.2021 за вих. № 438/0/4-21 зазначали, що вони не відповідають дійсності та оригінал зазначеного листа знаходиться у відповідача. Звертали увагу суду, що на підприємстві діє Інструкція з діловодства, яка затверджена наказом директора підприємства № 173 від 16.11.2011. На підприємстві не скликались ніколи комісії, оскільки відсутні будь-які документи, інструкції та положення, які б визначали таку процедуру. 01 лютого 2021 року ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом (розпорядженням) Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України № 16-ос від 29 січня 2021 року, що підтверджується його підписом, який наявний в наказі, а також був ознайомлений з посадовою інструкцією головного юрисконсульта, що також підтверджується його підписом. Заробітна плата з премією, яку отримав ОСОБА_1 при звільненні не свідчить та не спростовує підстав та обставин, внаслідок яких, він був звільнений з роботи. Позивач був звільнений із займаної посади на підставі наказу виконуючого обов`язки ОСОБА_3 , з повідомленням про його звільнення Управління правового забезпечення Державного агентства резерву України, що відповідає положенням посадової інструкції та свідчить про законність звільнення, а також спростовує доводи ОСОБА_1 про нібито необхідність погодження його звільнення з профспілковим комітетом підприємства. Позивач незаконно долучає до відповіді на відзив внутрішні документи, що стосуються діяльності державного підприємства, та які він не мав права розголошувати, та які не стосуються обставин та підстав звільнення, тому є неналежними та недопустимим доказами. Наголошував, що вирішення питання щодо відповідності працівника займаній посаді є правом роботодавця, який приймає рішення за наслідками роботи працівника в період строку випробування.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив суд, що ОСОБА_1 приймався на роботу за результатами проведеної з ним співбесіди та колегіальним рішенням. Будь-яких вимог до досвіду роботи для прийняття на посаду юрисконсульта станом на лютий 2021 року не існувало, тому не було необхідності узгоджувати це рішення, оскільки ОСОБА_1 не приймався на посаду керівника юридичного відділу. Зазначав, що пояснювальна записка, складена ним була написана «під погрозами звільнення».

Свідок ОСОБА_6 , який перебував на посаді заступника директора на посаді Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України на день прийняття позивача на посаду юрисконсульта, в судовому засіданні зазначав, що ОСОБА_1 відповідав всім кваліфікаційним вимогам, які пред`являлись до претендентів на посаду головного юрисконсульта. Будь-яких зауважень з приводу виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків також не було.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні був допитаний як свідок, та підтвердив фактичні обставини, які викладені були ним в позові, у відповіді на відзив, та в письмових поясненнях. Представник позивача просив задовольнити позов в повному обсязі, наголошуючи на незаконності звільнення ОСОБА_1 з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача зазначала про незаконність та необґрунтованість позовних вимог, стверджувала, що звільнення ОСОБА_1 було здійснено у відповідності до вимог законодавства, та просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази у справі, приходить до таких висновків.

Наказом № 16-ос від 29 січня 2021 року ОСОБА_1 було прийнято з 01 лютого 2021 року на посаду головного юрисконсульта державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України, про що останнього ознайомлено.

Також ОСОБА_1 було ознайомлено з колективним договором та посадовою інструкцією, що підтверджується підписом ОСОБА_1 в наказі № 16-ос від 29 січня 2021 року.

Наказом т.в.о. голови Державного агентства № 19-к від 02 лютого 2021 року було призначено ОСОБА_3 , в.о. директора державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України з 04 лютого 2021 року.

Згідно наказу № 56 від 17.02.2021 року в.о. директора Британ С.В. приступив до виконання обов`язків директора Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України з 17.02.2021.

Наказом № 56/1 від 17.02.2021 року в.о. директора Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України скасовано наказ № 23-ос «Про дострокове закінчення випробувального терміну», встановленого ОСОБА_1 .

Розпорядженням в.о. директора державного підприємства «Комбінат Салют» державного агентства резерву України № 3 від 19 лютого 2021 року ОСОБА_1 наказано надати письмові пояснення стосовно неналежного виконання своїх обов`язків, покладених посадовою інструкцією головного юрисконсульта, які полягають у поданні 17 лютого 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та підписання заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії запису, вчиненого нотаріусом Мошкоською Н.М. в державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 16 лютого 2021 року щодо призначення керівником Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України ОСОБА_3 .

Розпорядженням в.о. директора державного підприємства «Комбінат Салют» державного агентства резерву України № 4 від 19 лютого 2021 року ОСОБА_1 наказано надати письмові пояснення стосовно неналежного виконання своїх обов`язків, покладених посадовою інструкцією головного юрисконсульта, які полягають у нероз`ясненні працівникам поліції, які прибули 09 лютого 2021 року до робочого кабінету в.о. обов`язки директора Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України Британа С.В., та підстав, згідно яких виконуючий обов`язки директор перебував у вказаний день на своєму робочому місці та виконував покладені на нього обов`язки, відповідно до наказу № 19-к від 02.02.2021 року.

Розпорядженням в.о. директора державного підприємства «Комбінат Салют» державного агентства резерву України № 7 від 19 лютого 2021 року ОСОБА_1 наказано надати письмові пояснення стосовно неналежного виконання своїх обов`язків, покладених посадовою інструкцією головного юрисконсульта, які полягають у неналежній підготовці відомостей про юридичну особу, що були подані 08.02.2021 державному реєстратору Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради стосовно Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України.

На зазначені розпорядження ОСОБА_1 були надані письмові пояснення 19 лютого 2021 року.

ОСОБА_1 25 лютого 2021 року було повідомлено про його звільнення за результатами випробування, в якому зазначено, що рівень його професійної підготовки є недостатнім для виконання завдань та обов`язків головного юрисконсульта державного підприємства. Із зазначеним повідомленням останнього було ознайомлено 25 лютого 2021 року, що підтверджується його підписом.

Наказом № 27 від 01 березня 2021 року в.о. директора Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України було звільнено головного юрисконсульта Зимборовського В.С. у зв`язку із встановленням його невідповідності займаній посаді під час строку випробування, згідно з п. 11 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

За період роботи ОСОБА_1 була нарахована та виплачена заробітна плата в сумі 40 665, 42 грн. (з урахуванням податків), що підтверджується довідкою про доходи № КС000000021 від 08 червня 2022 року.

Положеннями ст. 43 Конституції України задекларовано, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ч. 1 ст. 21 КЗпП України).

Згідно з ч. 1 ст. 26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.

У період випробування на працівників поширюється законодавство про працю (ч. 2 ст. 26 КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 КЗпП України строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації - шести місяців.

Частиною 2 ст. 28 КЗпП України передбачено, що у разі встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено звільнення працівника через встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 грудня 2019 року у справі №522/3864/18 вказав на те, що розірвання трудового договору з працівником під час терміну випробування не можна визнати таким, що провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, оскільки працівник при прийнятті на роботу, даючи згоду на випробування, фактично дає згоду і на можливість розірвання з ним трудового договору, якщо протягом строку випробування буде встановлено невідповідність його роботі, на яку його прийнято.

Отже, підставою для звільнення за результатами випробування може бути тільки невідповідність працівника посаді, на яку він прийнятий.

При цьому, вирішення питання відповідності працівника займаній посаді є правом роботодавця, який приймає таке рішення за наслідками роботи працівника в період строку випробування.

Також Верховний Суд вказав на те, що звільнення на підставі п. 11 ст. 40 КЗпП України з урахуванням частини другої статті 28 КЗпП України має відбуватися за наступних умов: 1) встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі; 2) письмове попередження працівника про звільнення за три дні; 3) звільнення проводиться протягом строку випробування.

У постанові від 22 липня 2020 року у справі №826/12446/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду роз`яснив, що у період випробувального терміну суб`єкт призначення з`ясовує професійні та ділові якості працівника, його здатність виконувати якісно і сумлінно свої обов`язки. У разі, якщо суб`єкт призначення в період випробування працівника прийде до негативного висновку щодо відповідності працівника роботі, яка йому доручається, він має право його звільнити з причини незадовільного результату випробування. При цьому суб`єкт призначення самостійно визначає, чи відповідає працівник посаді, на яку його призначено, і, визначаючи у цьому контексті критерії якості виконання роботи за посадою, наділений певною свободою розсуду.

З наведених обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на умовах випробування строком на три місяці, про що зазначено в наказі № 16-ос від 29 січня 2021 року, з яким позивач ознайомився та погодився.

Під час випробовування в роботі позивача були виявлені недоліки, що було відображено в розпорядженнях в.о. директора державного підприємства «Комбінат Салют» державного агентства резерву України № 3, 4, 7 від 19 лютого 2021 року.

Законодавством України не визначений порядок встановлення невідповідності працівника займаній посаді та виконуваній роботі під час випробувального терміну, але вирішення питання відповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі є правом роботодавця, який приймає таке рішення за наслідками роботи працівника в період строку випробування.

Оцінку відповідності чи невідповідності працівника обумовленій роботі, оцінку його професійних та ділових якостей дає власник або уповноважений ним орган, це питання не може вирішуватись судом.

Таким чином, оскільки відповідачем було встановлено невідповідність позивача ОСОБА_1 займаній посаді та виконуваній роботі та звільнення на цій підставі відбулося в межах строку випробування, про що позивача було повідомлено, в порядку, передбаченому законом, то відповідно і відсутні підстави для задоволення позовних вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

Крім цього, призначення ОСОБА_1 на посаду головного юрисконсульта не було погоджено з Державним агентством резерву України, що передбачено наказом № 363-к від 20 грудня 2020 року, відповідно до якого керівників державних підприємств, організацій та установ, що належать до сфери управління Державного агентства резерву України зобов`язано забезпечити погодження з Державним агентством резерву України кандидатури на певні посади, викладені в наказі, серед яких є й особи, погодження призначення та/або звільнення яких передбачено статутними документами та/або нормативними актами.

Посадовою інструкцією головного юрисконсульта ДП «Комбінат «Салют» Державного резерву України, призначення на посаду відбувається за погодженням з Управлінням правового забезпечення Державного агентства резерву України. Про ознайомлення позивача з посадовою інструкцією свідчить його підпис в наказі № 16-ос від 29 січня 2021 року про прийняття ОСОБА_1 на роботу.

Листом Державне агентство резерву України № 35 від 24.02.2021 повідомило державне підприємство «Комбінат «Салют», що не погоджує кандидатури ОСОБА_1 на посаду головного юрисконсульта з огляду на кваліфікаційні вимоги до зазначеної посади та відсутністю у останнього досвіду роботи на посаді юрисконсульта. Також Державне агентство резерву України звернули увагу на те, що лист ДП «Комбінат «Салют» щодо погодження на посаду головного юрисконсульта надійшов до Державного агентства резерву України після фактичного призначення особи на вказану посаду.

Суд не приймає доводи позивача ОСОБА_1 як підставу для скасування наказу про звільнення, відсутність погодження його звільнення з профспілковим комітетом, оскільки відповідно до ст. 43 КЗпП України, для звільнення з підстав, передбачених п. 11 ст. 40 КЗпП України, не передбачено отримання попередньої згоди виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Суд також не може прийняти до уваги доводи позивача, що наказ № 56/1 від 17.02.2021 року «Про скасування наказу про дострокове закінчення випробувального терміну» не існував на момент звільнення ОСОБА_1 , а був прийнятий пізніше, оскільки зазначені обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Копія журналу наказів 2021, яка була долучена позивачем, не завірена належним чином, що відповідно суперечить положенням ч.ч. 2,4 ст. 95 ЦПК України. Крім цього, суд враховує положення ст. 78 ЦПК України, та вважає, що оскільки позивач не підтвердив отримання зазначеної копії в порядку, передбаченому законом, зазначену копію журналу наказів 2021 року не можна вважати допустимим доказом у справі.

Розмір заробітної плати, яку отримав ОСОБА_1 за лютий 2021 рік, ніяким чином не спростовує обставин, які стали підставами для звільнення.

Інші доводи позивача також не є підставою для скасування наказу про звільнення та не спростовують право роботодавця приймати самостійно рішення про невідповідність займаній посаді.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Позовні вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу є похідними від позовних вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, тому вони також задоволенню не підлягають.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується виходячи до положень ч.ч. 1, 6 ст. 142 ЦПК, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Державного підприємства «Комбінат «Салют» Державного агентства резерву України (м. Дніпро, вул. Запасна, 7, ) про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: Г.В. Бєсєда