КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

20.09.22 справа № 133/42/22

провадження № 2/133/104/22

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

у складі головуючого - судді Пєтухової Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Гаврилюк О.Г.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Юзопольського С.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Козятин заяву позивача ОСОБА_2 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до АТ "Укрзалізниця", співвідповідача - Виробничого підрозділу «Козятинської дистанції колії» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» в особі начальника виробничого підрозділу Старушка Олександра Васильовича, про стягнення заробітної плати та допуск позивача до роботи,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Козятинського міськрайонного суду Вінницької області знаходиться вказана цивільна справа.

Ухвалою суду від 11.01.2022 таку позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, в судове засідання викликано осіб, які зазначені в позовній заяві.

20.09.2022 через канцелярію суду позивач подав клопотання про відвід судді у справі, мотивуючи тим, що у нього виникають сумніви у неупередженості та об`єктивності судді Пєтухової Н.О., оскільки у аналогічній справі щодо незаконного відсторонення від роботи працівника шкільного закладу м. Козятина, справа №133/3489/21, у якій представником позивача був ОСОБА_3 , постановою колегії Вінницького апеляційного суду від 16.05.2022 (головуючий суддя С.К. Медвецький), скасовано рішення Козятинського міськрайонного суду від 17.03.2022, винесеного суддею Пєтуховою Н.О., та ухвалено нове рішення, яким задоволено позовні вимоги в повному об`ємі. Крім того, неприязні відносини виникли під час розгляду вищевказаної справи між представником позивача ОСОБА_3 та суддею Н.О.Пєтуховою по причині незаконної вимоги останньої до представника позивача одягнути несертифікований медичний виріб на обличчя людини, яка не була хворою, не мала будь-яких симптомів про підозру на хворобу та за відсутності у судді Н.О. Пєтухової відповідного рішення суду, що, на його думку, прямо суперечить ч.2 ст.124 Конституції України. Вважає, що оскільки представник позивача відмовився виконати незаконну вимогу судді Н.О. Пєтухової, в подальшому призвело до прийняття суддею незаконного рішенням щодо відмови у задоволенні законних вимог позивача. Тому він приходить до висновку, що подальша участь судді Н.О. Пєтухової в розгляді даної справи неможлива з мотивів недотримання останньою вимог чинного законодавства, порушення вимог Конституції України, упередженого суб`єктивного підходу при винесенні судових рішень та упередженого ставлення до представника позивача.

У судовому засіданні представник позивача заяву про відвід судді підтримав з підстав, у ній наведених, та просив її задовольнити.

Представник відповідача покладався на розсуд суду.

Дослідивши заяву про відвід, заслухавши пояснення сторін у справі, суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухової Н.О. знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до АТ "Укрзалізниця", співвідповідача - Виробничого підрозділу «Козятинської дистанції колії» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» в особі начальника виробничого підрозділу Старушка Олександра Васильовича, про стягнення заробітної плати та допуск позивача до роботи.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 ЦПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід, або йому може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Обставини, на які посилається заявник у своїй заяві про відвід судді, відносяться до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України - інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.; (далі Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини і у рішенні Суду від 10 грудня 2009 р. в справі «Мироненко і Мартенко проти України», де було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).

В руслі суб`єктивної складової поняття безсторонності ЄСПЛ притримується позиції, що не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Така позиція викладена у рішеннях Суду по справам «Хаушильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швеції». Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу.

Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами.

З огляду на зазначене вище, ЄСПЛ у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Згідно пунктів 1, 2 ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Як було встановлено у судовому засіданні, справа №133/42/22 перебуває у провадженні судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухової Н.О.

Так, з пояснень представника позивача, наданих ним у судовому засіданні та зазначених ним в заяві, з`ясовано, що у нього є припущення щодо упередженості судді, оскільки суддею Пєтуховою Н.О. в іншій справі було прийняте рішення, яке в подальшому апеляційною інстанцією було скасовано. Проте, суду не надано жодних доказів, які б вказували на упередженість судді при розгляді даної справи, а доводи щодо незгоди з діями судді у іншій цивільній справі не можуть братись до уваги.

Також суд не бере до уваги посилання позивача на неприязні відносини його представника з суддею Пєтуховою Н.О. через незаконні вимоги, на його думку, одягти несертифікований медичний виріб на обличчя людини, яка не була хворою і не мала буд-яких симптомів про підозру на хворобу, оскільки такі дії жодним чином не пов`язані з розглядом даної справи.

На думку суду, не може бути підставою для відводу слідчого судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

У заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, та незгоді з процесуальними рішеннями судді в іншій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В рішенні у справі «Михайлова проти України» від 06.03.2018 Європейський суд з прав людини визнав порушення, зокрема, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на справедливий судовий розгляд щодо вимоги безсторонності), прав позивача, тобто якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, факт якого не підтверджений документами по справі, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Таким чином, незадоволення заяви ОСОБА_2 про відвід може сприйматися ним як порушення його прав. А тому, з метою подальшого уникнення сумнів щодо неупередженості та об`єктивності судді, заяву про відвід слід задовольнити, а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.36,39,40 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_2 про відвід судді - задовольнити.

Відвести суддю Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухову Н.О. від розгляду справи №133/42/22 за позовом ОСОБА_2 до АТ "Укрзалізниця", співвідповідача - Виробничого підрозділу «Козятинської дистанції колії» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» в особі начальника виробничого підрозділу Старушка Олександра Васильовича, про стягнення заробітної плати та допуск позивача до роботи.

Цивільну справу №133/42/22 передати до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О. Пєтухова

Дата документу 20.09.22