Справа № 685/1584/21
Провадження № 2/685/56/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Казмірчук І.Ю.,

прокурора Дідуха Р.В.,

відповідача ОСОБА_1 та

його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь цивільну справу за позовом Волочиської окружної прокуратури, поданим в інтересах держави в особі Теофіпольської селищної ради, до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

24 грудня 2021 року керівник Волочиської окружної прокуратури Стецюк С.І. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , заявивши вимогу розірвати договір оренди землі від 28 квітня 2016 року, укладений між ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області та ОСОБА_1 , з урахуванням додаткової угоди від 08 травня 2020 року, укладеною між Новоставецькою сільською радою та ОСОБА_1 , щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:018:0001 загальною площею 15,0000 га.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням орендарем умов договору оренди землі та використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, а саме, замість використання для сінокосіння та випасання худоби, орендарем ОСОБА_1 , шляхом механічного обробітку грунту, виорано та засіяно сільськогосподарською культурою соєю частину переданої в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 11,5 га.

В ході судового розгляду прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі, додатково зазначив, що нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь сіножатей та пасовищ, переданих в оренду ОСОБА_1 , в 4-5 разів нижча за ріллю, як фактично була використана ця ділянка. Нормативно грошова оцінка впливає на розмір орендної плати та, відповідно, на доходи бюджету громади.

Від відповідача надійшов письмовий відзив на позов, згідно якого просить відмовити в позові, оскільки не порушував умов договору, так як не використовував земельну ділянку не за цільовим призначенням. Свої заперечення мотивує тим, що стан земельної ділянки до передачі її в оренду зазнала суттєвих змін, що унеможливили її ефективне використання. Зокрема, земельна ділянка була вкрита нерівномірно і місцями понад 50 % площі чагарниковою рослинністю, що перевищувало дозволені ГОСТ 26640-85 наявність до 10 % площі ділянки кущі, дерева, камінці, купинки. Серед рослинності домінувала обліпиха звичайна, для якої характерний швидкий ріс і довгі шнуроподібні пагони-паростки, що створювало значні труднощі у використанні ділянки за призначенням, а щорічні вирубування кущів не давали результату. Ріст трав після знищення чагарників не відбувався, незважаючи на підживлення мінеральними добривами. Крім того, відповідач зазначає, що на площі біля 2 га на території орендованої земельної ділянки утворилося стихійне сміттєзвалище.

Для докорінного поліпшення орендованої земельної ділянки було прийнято рішення про пересів багаторічними травами та рекультивації стихійного сміттєзвалища.

Для цього, враховуючи рекомендації в науковій літературі, вважаючи, що на поверхні грунту, після наступних за оранкою поверхневих обробітків (дискування, боронування), залишалася дернина, рослинні рештки, корені обліпихи, висіяти багаторічні трави відразу було неможливо, адже ці культури вимагають ретельного та якісного вирівнювання, розпушування та подрібнення грунту. Тому, для підготовки земельної ділянки для розміщення багаторічних злакових трав, було на один рік посіяно сою, яка є хорошим попередником для висівання злакових трав та під час її вирощування застосовується комплекс агротехнічних і хімічних заходів, які дозволяють підвищити родючість ґрунту для успішного вирощування багаторічних злакових трав.

Зазначив, що розорювання земельної ділянки і вирощування один рік сої було вимушеним заходом задля поліпшенням якості ґрунту з метою наступного ефективного використання в якості пасовища і сіножаті.

В ході судового розгляду відповідач ОСОБА_1 позовних вимог не визнав та додатково пояснив, що дійсно взяв в оренду земельну ділянку площею 15 з цільовим призначенням для сінокосіння та випасання худоби. Земельна ділянка на момент її отримання не у повній мірі надавала можливість для її використання за призначенням, оскільки поросла кущами, частина знаходилася на схилах, значна частина використовувалася місцевими жителями для стихійного сміттєзвалища. Для приведення земельної ділянки до належного стану тривалий час розчищав її від кущів та вивозив сміття. Земельна ділянка планувалася використовуватися для невеликої молочнотоварної ферми з залученням фінансування за відповідної державної програми. Продуктивність ділянки для отримання трави була невеликою, посіви трави, на яку були витрачені значні кошти, не проростали. Тому, за рекомендацією агрономів, переорав рівну частину орендованої ділянки та посіяв там сою, як найкращого попередника для багаторічних трав. В подальшому його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення земельного законодавства, він заплатив штраф та відшкодував заподіяні збитки. Зібраний урожай сої в подальшому через початок військових дій не зміг належним чином висушити та реалізувати, зерно зіпсувалося.

Представник відповідача адвокат Рохов О.В. позовних вимог не визнав та зазначив, що механічний обробіток грунту був здійснений виключно для приведення земельної ділянки до придатного для посіву багаторічних трав стану.

Також пояснив, що, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо спірної земельної ділянки відсутні обмеження та обтяження у виді розорювання, тому немає заборони на розорювання.

Заслухавши доводи осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 18 ЗК України передбачено, що до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Однією з категорій земель України за основним цільовим призначенням, згідно п. «а» ч. 1 ст. 19 та п. «а» ч. 2 ст. 22 ЗК України, є землі сільськогосподарського призначення, до яких, зокрема, належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Класифікація земель за угіддями наведена у Переліку угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь (КВЗУ), який є додатком 4 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМ України від 17 жовтня 2012 року № 1051.

Так, сіножаті (код за КВЗУ 002.01) включають сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для сінокосіння, до яких потрібно включати рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до 20 відсотків ділянки. Пасовища (код за КВЗУ 002.02) включають сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для випасання худоби, рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до 20 відсотків ділянки.

Натомість рілля (код за КВЗУ 001.00) включає сільськогосподарські угіддя, які систематично обробляються і використовуються під посіви сільськогосподарських культур, включаючи посіви багаторічних трав, а також чисті пари. При цьому до ділянок ріллі не належать сіножаті та пасовища, що розорані з метою їх докорінного поліпшення і використовуються постійно під трав`яними кормовими культурами для сінокосіння та випасання худоби.

Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548, окремим видом цільового призначення земель сільськогосподарського призначення є для сінокосіння і випасання худоби (підрозділ 01.08).

Частиною першою статті 34 ЗК України передбачена можливість для громадян орендувати земельні ділянки для сінокосіння та випасання худоби, з чого слідує, що такі земельні ділянки орендарями можуть використовуватися виключно для сінокосіння та/або випасання худоби.

28 квітня 2016 року між орендодавцем Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області та орендарем ОСОБА_1 був укладений договір оренди, відповідно до якого в строкове платне користування орендаря була передана земельна ділянка з кадастровим номером 0:04:018:0001 для сінокосіння та випасання худоби із земель державної власності, яка знаходиться на території Новоставецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області за межами населених пунктів, площею 15 га , в тому числі пасовища 15 га. Згідно пунктів 8, 14 та 15 договору, він укладений на сім років, земельна ділянка передана в оренду для використання згідно цільового призначення, цільовим призначенням є «01.08. Для сінокосіння та випасання худоби».

08 травня 2020 року, після передання 18 червня 2019 року спірної земельної ділянки із державної власності у комунальну власність Новоставецької сільської об`єднаної територіальної громади Теофіпольського району Хмельницької області, між орендодавцем Новоставецькою сільською радою та орендарем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до вищезазначеного договору оренди землі від 28 квітня 2016 року, згідно якої сторони визначили, що термін дії договору встановлено на наступні 25 років.

Договір оренди землі та зміни до нього було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою № 284067098 від 11 листопада 2021 року.

19 травня 2021 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Хмельницькій області головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Білогірському, Ізяславському, Славутському, Полонському, Шепетівському районі та м. Нетішин Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Тарасюком В.І., відповідно до вимог ст.ст. 6, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0:04:018:0001. В результаті перевірки, зокрема, встановлено, що частину земельної ділянки орієнтовною площею 11,5 га шляхом механічного обробітку ґрунту виорано та засіяно сільськогосподарською культурою соя, земельну ділянку орендар ОСОБА_1 використовує не за цільовим призначенням, про що складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту земельної ділянки від 19 травня 2021 року № 264-ДГ/211/АП/09/01/-21.

Зазначений факт знайшов своє підтвердження і під час обстеження земельної ділянки цим же інспектором разом з орендарем ОСОБА_1 , що підтверджується Актом обстеження земельної ділянки від 20 травня 2021 року № 264-ДК/57/АО/10/01/-21.

В цей же день було винесено повідомлення про сплату шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу № 264-ДК/0056ШК/11/01/-21, розмір шкоди встановлено в сумі 15343,19 грн., яка була відшкодована ОСОБА_1 добровільно.

Також щодо ОСОБА_1 20 травня 2021 року було складено протокол про адміністративне правопорушення № 264-ДК/0059/П/07/01/-21 за фактом використання орендованої земельної ділянки не за цільовим призначенням згідно ст. 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та, за наслідками його розгляду, притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 53-1 КУпАП з призначенням штрафу в сумі 170 грн.

Крім того, відповідачу в цей же день 20 травня 2021 року вручено припис № 264-ДК/0063ПР/03/01/-21 з вимогою усунути порушення земельного законодавства, вказані в приписі, привести земельну ділянку в стан, придатний для використання відповідно до цільового призначення в тридцяти денний строк.

Відомостей про виконання або невиконання припису до матеріалів справи не надано, проте зі слів відповідача встановлено, що соя була вирощена та було зібрано урожай, що свідчить про невиконання вимог припису.

Тобто, в ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт розорювання орендарем ОСОБА_1 земельної ділянки, призначеної для сінокосіння та випасання худоби, але не для її докорінного поліпшення, а для посіву на ній сої та збору урожаю зерна, тобто земельна ділянка була використана як рілля.

Статтею 25 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною першою статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору.

Однією з підстав припинення права оренди земельної ділянки, визначеною пунктом «ґ» частини першої статті 141 ЗК України, є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Таким чином, за наслідками судового розгляду суд дійшов переконання, що відповідач використовував орендовану земельну ділянку не за цільовим призначенням, тобто замість сінокосіння та випасання худоби використовував земельну ділянку для вирощування сої, здійснюючи ведення товарного сільськогосподарського виробництва, чим істотно порушив умови договору оренди, укладеного 28 квітня 2016 року з Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області, що є підставою для задоволення позовних вимог прокурора про дострокове розірвання вказаного договору оренди землі.

Суд не приймає посилання сторони відповідача, в обґрунтування підстав для відмови у позові, щодо відсутності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно такого виду обтяження як заборона розорювання, оскільки обмеженнями у використанні спірної земельної ділянки є сам факт визначення певного цільового призначення цієї ділянки.

Також не змінює висновків суду щодо використання відповідачем земельної ділянки не за цільовим призначенням факт зазначення у резолютивній частині постанови про накладення адміністративного стягнення від 20 травня 2021 року № 264-ДК/0046/По/08/01/-21 визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУПАП (Самовільне зайняття земельної ділянки), а не ст. 53 цього кодексу (Порушення правил використання земель), оскільки в мотивувальній частині цієї постанови, протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, актах йде мова саме про нецільове використання ділянки, а не про її самовільне захоплення, з чого слідує, що зазначення статті 53-1 КУПАП у постанові є опискою.

Судовий збір, сплачений при подачі позову, підлягає стягненню з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 1, 18, 19, 22, 34, 141 ЗК України, ст.ст. 24, 25, 31 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 16, 651 ЦК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Волочиської окружної прокуратури задовольнити.

Розірвати договір оренди землі, укладений 28 квітня 2016 року між орендодавцем Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області та орендарем ОСОБА_1 , з урахуванням додаткової угоди від 08 травня 2020 року між орендодавцем Новоставецькою сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області та орендарем ОСОБА_1 , щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0:04:018:0001 площею 15,0000 га.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Хмельницької обласної прокуратури 2270,00 грн. (Дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) сплаченого при подачі позову судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 08 вересня 2022 року.

Суддя Самойлович А.П.