Справа № 953/956/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Колесник С.А.,

при секретарі судового засідання Яхновському В.Д.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу № 953/956/22 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: П`ята Харківська державна нотаріальна контора (м. Харків вул. Ярослава Мудрого, 26) про визнання заповіту нікчемним, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2022 до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить:

1. Прийняти цей позов до розгляду та задовольнити його в повному обсязі;

2. Визнати, що заповіт, який був 20 лютого 2013 року підписаний ОСОБА_3 , а складений, записаний за допомогою технічних засобів та посвідчений приватним нотаріусом Попрас Ю.В., є нікчемним, а внаслідок цього недійсним з моменту його підписання та посвідчення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2021 справу передано для розгляду судді Колесник С.А.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 27.01.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 11.02.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання.

У підготовче засідання 19.09.2022 позивач не з`явився, направив до суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності та оскільки відповідач не приїде з Ізраїлю, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Інші учасники процесу поважність причин неявки суду не повідомили.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, прийшов висновку про наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Положення Цивільного процесуального кодексу України передбачають необхідність вручення відповідачу позовної заяви із доданими до неї документами, надання можливості відповідачу подати відзив на позов, докази по справі, скористатись іншими процесуальними правами, визначеними законом.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_4 є громадянкою Держави Ізраїль (паспорт Держави Ізраїль серії № НОМЕР_1 , виданий 25.06.2014 року), проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із вимогами ч. 8 ст. 130 ЦПК України, особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких в порядку, встановленому ст. 502 цього Кодексу.

Також, відповідно до вимог ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Право суду на звернення із відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави закріплене і в ч. 1 ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до положень Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року суд звертається із судовим доручення про проведення окремих процесуальних дій по даній справі до Компетентного суду Держави Ізраїль.

Зміст і форма судового доручення про надання правової допомоги мають відповідати вимогам міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо його не укладено, - вимогам частин другої - четвертої цієї статті (ч. 1 ст. 499 ЦПК України).

Особливості виконання Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року визначено розділом VI Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України і Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року № 1092/5/54, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2008 року за № 573/15264.

Пунктами 6.2., 6.3, 6.5., 6.6., 6.7. вказаної Інструкції передбачено, що доручення про вручення документів за кордоном на підставі Конвенції про вручення складається судом чи іншим заінтересованим компетентним органом України у формі прохання, яка установлена Конвенцією про вручення, згідно з додатком 10 до цієї Інструкції. Заповненню підлягають дві частини формуляра - «Прохання» і «Короткий виклад документа».

Відповідно до ст. 7 Конвенції про вручення, формуляр обов`язково складається французькою чи англійською мовою чи мовою запитуваної держави, а в разі заповнення українською мовою - обов`язково супроводжується перекладом на одну із зазначених мов. Заповнений формуляр доручення і документи, що підлягають врученню, надсилаються у двох примірниках. У разі, якщо документ підлягає врученню в іноземній державі відповідно до частини першої статті 5 Конвенції про вручення, він має бути складений або перекладений на офіційну мову або одну з офіційних мов запитуваної держави. Суд чи інший компетентний орган України надсилає доручення на підставі Конвенції про вручення до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою відповідно до статті 2 цієї Конвенції, напряму.

Відповідно до ч. 3 ст. 499 ЦПК України судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Враховуючи наведене, у зв`язку з тим, що відповідачка проживає на території Держави Ізраїль, виникла необхідність у врученні їй документів, а саме позовної заяви та доданих до неї документів, копії ухвали про відкриття провадження у справі, для з`ясування чи визнає вона позовні вимоги, повідомити про дату, час та місце судового засідання та резервні дати судового засідання, а тому слід звернутися до компетентного суду Держави Ізраїль, із судовим дорученням про надання правової допомоги в рамках Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року.

Відповідно до статусу Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (дата приєднання України до Конвенції: 19.10.2000 року; дата набуття чинності для України: 01.12.2001 року), мовами на яких держава Ізраїль приймає судові та позасудові документи у цивільних справах є англійська та іврит.

Суд звертає увагу позивача на те, що оформлення документів для їх можливого використання як за кордоном так і на території України є проставлення апостиля, запровадженого Гаазькою Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, до якої приєдналися більше ніж 90 країн.

Гаазька Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, згода на обов`язковість якої наданаЗаконом України від 10 січня 2002 року «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів», набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22 грудня 2003 року.

Апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційних документах, що надходять від держав - учасниць зазначеної Конвенції. Він засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, якими скріплено відповідний документ.

Відповідно до статей 2, 3 зазначеної Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Згідно з положеннями вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці цієї Конвенції.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога «змагальності» процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden, 26 травня 1988 р., номер заяви 10563/83, пп. 24- 33); право на ефективну участь T. та V. проти Сполученого Королівства,16 грудня 1999 р., номер заяв 24724/94; 24888/94, пп. 83-89).

Згідно з ч. 5 ст. 4 ЦПК України, жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відтак суд, який відкриває провадження у справі, зобов`язаний повідомити про подачу позову, час і місце судового засідання всіх учасників процесу, в тому числі й нерезидента.

Якщо мова йде про суб`єктів, які є резидентами країн - учасників Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (15.11.1965 року, м. Гаага, надалі - Гаазька конвенція) - застосовується порядок повідомлення, визначений вказаною Конвенцією.

Не дотримання судом вказаного порядку є безумовним процесуальним порушенням, яке тягне за собою скасування судового рішення.

Враховуючи викладене вище, те, що відповідач проживає за межами території України, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості сповістити її про дату, час і місце проведення судового засідання та вручити копію позовної заяви з додатками, наявна необхідність направлення судового доручення та необхідність звернення суду України із судовим дорученням до іноземного компетентного органу. У такому разі саме на позивача покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони направляються судом до Міністерства юстиції України.

Згідно ч. 2 ст. 185 ЦПКпередбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху.

Позивачу на усунення недоліків позову слід надати позовну заяву та додані до неї документи у перекладі на англійську мову чи іврит, які будуть надіслані для звернення суду України до компетентного суду іноземної держави із дорученням про надання правової допомоги за кордоном, у передбаченому законом порядку.

Витрати по перекладу документів, а також оплаті за їх вручення, на стадії судового розгляду відповідно до ст. 139 ЦПК України повинна нести заінтересована сторона, якою є позивач ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.175, 176, 177, 185, 187, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: П`ята Харківська державна нотаріальна контора (м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 26) про визнання заповіту нікчемним - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки протягом 10 днів з моменту отримання копії даної ухвали.

Розяснити, що у разі невиконання у вказаний в ухвалі строк вимог, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Колесник С.А.