Справа № 299/2158/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 вересня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів СОБОСЛОЯ Г.Г., БИСАГИ Т.Ю.

за участю секретаря ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 299/2158/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду від 30 вересня 2021 року, повний текст якого складено 7 жовтня 2021 року, головуючий суддя Трагнюк В.Р., -

встановив:

23.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким.

Сторони з 22.07.2017 перебували в шлюбі, який виявився невдалим. У червні 2020 року вони припинили спільне проживання, у липні 2020 року відповідачка подала позов про розірвання шлюбу і заочним рішенням Виноградівського районного суду від 28.08.20202 у справі № 299/2133/20 шлюб був розірваний. Дітей від шлюбу сторони не мають.

Під час перебування в шлюбі сторони придбали колісний трактор марки «Беларус» моделі «892», 2018 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , д/н « НОМЕР_2 », який належить до спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки жодної домовленості між сторонами щодо поділу спільного сумісного майна немає, їхні частки у праві власності на це майно презюмуються рівними, по 1/2 частці кожного. Трактор є неподільним майном, тому захист права власності на частку в цьому майні здійснюється шляхом розрахунків між сторонами за позовом відповідного з подружжя за умови попереднього внесення позивачем на депозитний рахунок суду коштів для виплати грошової компенсації за частку в майні іншому з подружжя та за наявності згоди останнього на отримання такої компенсації.

Якщо ж такі кошти не були внесені на депозитний рахунок суду, майно є неподільним, а згода щодо врегулювання цих відносин сторонами не досягнута, суд визначає ідеальні частки кожного з подружжя у такому майні без його реального поділу та залишає майно у спільній частковій власності сторін.

Посилаючись на ці обставини, на положення ст.ст. 69-72 СК України, ст.ст. 365, 368, 370, 372 ЦК України, позивач ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на 1/2 частину трактора колісного марки «Беларус» моделі «892», 2018 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , д/н « НОМЕР_2 », та покласти на відповідачку судові витрати.

Рішенням Виноградівського районного суду від 03.04.2018 позов задоволено, визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частину трактора колісного марки «Беларус» моделі «892», 2018 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; стягнуто з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2225,20 грн та витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та повної доведеності, з презумпції рівності часток колишнього подружжя у праві власності на набуте у шлюбі спільне майно, підстав для відступу від якої немає попри статус відповідачки як фізичної особи-підприємця.

Відповідачка ОСОБА_2 оскаржила рішення суду як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, наводить у скарзі такі доводи.

Майно, набуте подружжям під час шлюбу, може належати подружжю на праві спільної сумісної власності, спільної часткової власності, крім того, майнові об`єкти можуть належати кожному з подружжя на праві власності.

За змістом положень ст.ст. 57, 60, 61, 65 СК України, правовий режим власності щодо відповідної речі визначається залежно від підстав, обставин набуття її у власність та від ступеня грошової та/або трудової участі відповідного з подружжя у придбанні речі.

Крім того, майно фізичної особи-підприємця, придбане за кошти від її підприємницької діяльності та для здійснення такої діяльності, а не в інтересах сім`ї, слід розглядати як особисту приватну власність підприємця (ст. 52 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 61 СК України).

Відповідачка є фізичною особою-підприємцем і колісний трактор марки «Беларус» моделі «892», 2018 року випуску, д/н « НОМЕР_2 », був придбаний за кошти, отримані нею від Благодійного фонду «Закарпатський центр економічного розвитку «Еган Еде»» виключно для використання в підприємницькій діяльності.

Перебування фізичної особи-підприємця в шлюбі не накладає на неї жодних обмежень у використанні майна, придбаного для підприємницької діяльності. Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна (ст. 52 ч. 2 ЦК України).

Відтак купуючи вищезгаданий трактор не за спільні кошти подружжя відповідачка діяла як одноосібний власник, фізична особа-підприємець, суб`єкт господарювання із метою здійснення господарської діяльності.

Сам по собі врегульований законодавством порядок державної реєстрації транспортних засобів за юридичними та фізичними особами не виключає можливість використання транспортного засобу у підприємницькій діяльності.

Сторона просить рішення суду скасувати, в позові відмовити.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

За приписами ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 4, 5, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, 15, 16, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 12, 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-82 ЦПК України:

загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність;

кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів;

особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається;

цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві;

доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами законодавства щодо спільної власності подружжя в редакції, чинній на час виникнення юридичних фактів, які мають значення в спорі.

ОСОБА_1 і ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 22.07.2017 (а.с. 7). Рішенням Виноградівського районного суду від 28.08.2020 у справі № 299/2133/20, що набрало законної сили 29.09.2020, шлюб розірвано, а також установлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 дітей у цьому шлюбі не мають (а.с. 9).

29.12.2020 ОСОБА_4 уклала шлюб із ОСОБА_5 , її прізвище після укладення шлюбу змінилося на « ОСОБА_6 » (а.с. 73).

Витягом від 31.05.2018 з реєстру платників єдиного податку підтверджується, що щонайменше з травня 2018 року відповідачка ОСОБА_2 (на той час ОСОБА_4 ) мала статус фізичної особи-підприємця з видами діяльності: 01.61 допоміжна діяльність у рослинництві; 01.25 вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників; 01.13 вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів; з 01.06.2018 перебувала на спрощеній системі оподаткування (а.с. 26).

04.06.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_4 уклала з ТОВ «Техноторг-Дон» договір купівлі-продажу № 43/301 096 на купівлю трактора марки Беларус-892 за ціною 543000,00 грн, цього ж дня їй був виставлений рахунок № НОМЕР_4 на оплату товару (а.с. 28-29, 31).

25.06.2018 на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в АТ «ОТП Банк» від Благодійного фонду «Закарпатський центр економічного розвитку «Еган Еде»» на підставі договору від 25.05.2018 № 2017-EEGP-EIB-12354 надійшла безповоротна фінансова допомога в сумі 298620,00 грн (еквівалент 3000000,00 угорських форинтів за курсом 0,09954 МВБ) і в цей же день із утриманням банківських комісій з рахунку грошовим чеком були видані 294800,00 грн на купівлю трактора (а.с. 27).

Платіжними дорученнями від 05.06.2018 і від 02.07.2018 фізична особа-підприємець ОСОБА_4 переказала продавцю ТОВ «Техноторг-Дон» за рахунком від 04.06.2018 № 279003 оплату за товар у сумах, відповідно, 234211,00 грн і 308789,00 грн (а.с. 30).

21.08.2018 на ім`я власника ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію машини (бланк свідоцтва серії НОМЕР_5 ), виданого ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області, був зареєстрований трактор колісний марки Беларус-892, 2018 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_6 , об`єм двигуна 4750 см куб., реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 8).

Таким чином, трактор колісний марки «Беларус» моделі «892», 2018 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , був під час шлюбу з ОСОБА_1 придбаний ОСОБА_4 як суб`єктом підприємницької діяльності, фізичною особою-підприємцем.

При цьому, трактор був придбаний за 543000,00 грн, із яких 298620,00 грн (55% або 11/20 або 22/40) складали кошти, які не належали до спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_7 , позаяк цільовим порядком були надані фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 Благодійним фондом «Закарпатський центр економічного розвитку «Еган Еде»», а 244380,00 грн (45% або 9/20 або 18/40), оскільки протилежного не встановлено і належність цих коштів до спільної сумісної власності подружжя не спростована, становили спільні кошти подружжя.

Відповідно до ЦК України:

ст. 52:

фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення (ч. 1);

фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна (ч. 2);

ст. 319:

власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1);

власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 2);

усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч. 3);

діяльність власника може бути обмежена чи припинена … лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 7);

ст. 320:

власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом (ч. 1);

ст. 321:

право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1);

особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2);

ст. 355:

майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч. 1);

право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом (ч. 3);

ст. 368:

спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1);

майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3);

ст. 369:

співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1);

розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом;

у разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч. 2);

ст. 372:

майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом (ч. 1);

у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення (ч. 2);

у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3).

Відповідно до СК України:

ст. 60:

майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч. 1);

вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2);

ст. 61:

об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1);

якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3);

речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 4);

ст. 63:

дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1);

ст. 65:

дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою (ч. 1);

при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя (ч. 2);

ст. 68:

розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч. 1);

розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (ч. 2);

ст. 69:

дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1);

ст. 70:

у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1);

при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення … (ч. 2);

ст. 71:

майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі; якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом; при цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка … та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1);

неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2);

речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності; вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя (ч. 3).

Отже, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Такою спільною сумісною власністю подружжя поряд із іншим майном може бути й майно фізичної особи-підприємця, частка в цьому майні, якщо воно придбане під час шлюбу за кошти подружжя.

Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 у справі № 279/6459/14-ц у світлі положень ст.ст. 52, 320, 364 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 61, 63, 69, 71 СК України зробив висновки про те, що:

майно фізичної особи-підприємця, яке використовується для її господарської діяльності, вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів;

використання зазначеного майна одним з подружжя для здійснення підприємницької діяльності може бути враховано під час обрання способу поділу цього майна;

системний аналіз вищезазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що майно фізичної особи-підприємця може бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя і предметом поділу між кожним з подружжя з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення правового режиму спільного сумісного майна подружжя та способів поділу його між кожним з подружжя.

Такі висновки суду касаційної інстанції підтверджені і в інших його рішеннях, до прикладу, у постанові Верховного Суду від 02.09.2020 у справі № 318/1863/17, де теж указано, що майно фізичної особи-підприємця (яке використовується для господарської діяльності фізичною особою-підприємцем) вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.

У разі відсутності згоди подружжя (колишнього подружжя) на поділ майна, як це має місце в справі, що розглядається, де відповідачка ОСОБА_2 заперечує проти визнання права власності позивача на частку в майні вважаючи, що придбане нею як суб`єктом підприємницької діяльності майно, призначене для такої діяльності та отримання прибутку, є її особистою власністю (а.с. 23-25 та ін.), а майно є неподільним і питання про відповідну грошову компенсацію не вирішується, не суперечитиме закону та законним інтересам сторін визнання судом ідеальної частки відповідного з колишнього подружжя в такому майні без його реального поділу. Таке визначення та визнання ідеальної частки однієї зі сторін тягне залишення майна у спільній частковій власності колишнього подружжя відповідно до визначених ідеальних часток у праві власності на майно.

Виходячи з викладеного, предметом, щодо якого може вирішуватися питання про визнання права власності позивача у межах відповідної ідеальної частки, є частка у тракторі колісному марки «Беларус» моделі «892», 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , придбана за рахунок коштів, що належали сторонам (як на відповідний час подружжю) на праві спільної сумісної власності, а саме, 244380,00 грн. Виходячи з презумпції рівності часток сторін у спільному майні, що не спростована, ідеальна частка позивача ОСОБА_1 у праві власності на трактор становить половину від 18/40 часток, тобто, 9/40 часток або 22,5%, а ідеальна частка відповідачки ОСОБА_2 у праві власності на це майно становить 31/40 часток (22/40 + 9/40) або 77,5%.

Зважаючи на встановлені обставини щодо придбання спірного трактора та виникнення права власності на нього, наявні у справі докази і матеріали є достатніми для коректного визначення ідеальних часток сторін у праві власності на спірне майно на момент виникнення цього права, на що, зокрема, оцінка трактора не вплинула б.

Відповідачка також посилалася на те, що фактично трактор знаходиться у позивача, однак, по-перше, щодо цього відсутні докази, по-друге, така обставина, якщо вона й має місце, не є перешкодою для визначення ідеальних часток у праві власності на трактор, по-третє, питання фактичного володіння трактором та/або розрахунків за нього лежать за межами справи, що розглядається, а сторони, за наявності для того підстав, не позбавлені права вирішувати їх за взаємною згодою чи в разі відсутності такої судовим порядком.

Суд першої інстанції правильно по суті виходив із наявності підстав для визначення часток у праві власності колишнього подружжя на спірний трактор, однак, не повною мірою врахував дійсні обставини виникнення права власності на нього та припустився помилки у визначенні пропорцій сторін у праві власності на спірне майно.

Відтак на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4 ЦПК України апеляцію відповідачки слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити виклавши його мотивувальну частину відповідно до редакції постанови апеляційного суду, а резолютивну частину в редакції, яка передбачатиме часткове задоволення позову, визнання за позивачем права власності на 9/40 ідеальних часток у спірному тракторі, відмову в іншій частині вимог та відповідну зміну розподілу судових витрат. Питання про судові витрати належить вирішити з урахуванням сум належних зі сторін цих витрат і виходячи з того, що у відповідних пропорціях вимоги позову задоволені на 54,91% від ціни позову, а апеляція задоволена в межах 45,1% її вимог.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Виноградівського районного суду від 30 вересня 2021 року змінити виклавши його мотивувальну частину відповідно до редакції постанови апеляційного суду, а резолютивну частину в такій редакції:

«Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя суду задовольнити частково,

визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 9/40 (дев`ять сорокових) частин у тракторі колісному марки «Беларус», модель «892», 2018 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування: судового збору 1221,86 грн; витрат на оплату професійної правничої допомоги 2745,50 грн.».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1505,35 грн у рахунок відшкодування судового збору, сплаченого з апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 23 вересня 2022 року.

Судді