Справа № 342/385/22
Провадження № 2/342/336/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю: секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 06.07.1989 право власності на житлове господарство по АДРЕСА_1 належало колгоспному двору, головою якого була рідна сестра позивача - ОСОБА_3 . Право власності зареєстроване на піставі цього свідоцтва Коломийським МБТІ за реєстровим №295 від 06.07.1989, про що свідчить відмітка на свідоцтві про право власності. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» №10027 від 21.10.2021 доводиться, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 як голові колгоспного двору. Для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 була надана земельна ділянка площею 0,25 га, що доводиться довідкою Чортовецького старостинського округу №231 від 13.05.2022. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А» загальною площею 62,8 кв.м, житловою 43,7 кв.м, літньої кухні, стодоли, комори, трьох сараїв, гаража, вбиральні, басейну, огорожі та вимощення. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по АДРЕСА_1 становить 100 480 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Голова колгоспного двору ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 23.03.2021, актовий запис № 236. Згідно довідки Чортовецького старостинського округу №232 від 13.05.2022 на час смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала сама. На випадок своєї смерті вона зробила заповітне розпорядження на користь своєї доньки ОСОБА_5 . Визначений заповітом спадкоємець ОСОБА_2 відмовилася від прийняття спадщини за заповітом, про що подала відповідну заяву до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Позивач являється рідним братом ОСОБА_6 та відповідно, спадкоємцем другої черги за законом. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся до Городенківської районної державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа. При вивченні правовстановлюючих документів на спадковий будинок нотаріус встановила, що спадкове житлове господарство належало колгоспному двору без визначення часток його членів. У зв`язку з цим нотаріус відмовила позивачу у видачі документів на спадщину на житлове господарство, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.05.2022. З довідки Чортовецького старостинського округу №1260 від 29.12.2021 вбачається, що станом на 15.04.1991 у житловому господарстві в АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Позивач являється спадкоємцем ОСОБА_3 другої черги за законом. Спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 відмовилася від будь яких майнових претензій на будинок, про що подала відповідну заяву до нотаріуса. Позивач подав заяву про прийняття спадщини в Городенківську районну державну нотріальну контору, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспного двору. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити в його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 на електронну пошту суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнає.

Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 06 липня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення цього ж виконкому № 102 від 14 червня 1989 року, стверджено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 . Даний жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3 та записаний в реєстрову книгу за реєстровим №295 від 06.07.1989.

АДРЕСА_2 не змінювалась; 06.12.1976 р. Указом Президії Верховної Ради Української РСР за № 1514-ІХ село Чортовець переіменовано на село Назаренкове та 11.06.1996 р. постановою Президії Верховної Ради України за № 3278-XII село Назаренкове переіменовано на село Чортовець та змінено назву Назаренківської сільської ради на Чортовецьку сільську раду, що доводиться довідкою № 230 від 13.05.2022, виданою Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Із копії виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 10027 від 22.10.2021 слідує, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок, будівлі та споруди по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_3 (форма власності приватна; частка - 1/1) згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Городенківської районної Ради 06.07.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 102 від 14.06.1989 р.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 309279505 від 08.09.2022 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_1 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , розміщений на земельній ділянці, площею 0,25 га, що доводиться довідкою № 231 від 13.05.2022, виданою Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1965 році, господарські будівлі та споруди - в 1968, 1970 роках.

Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 95 від 19.05.2022, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 станом на 20.05.2022 становить - 100480,00 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Згідно ксерокопії витягу з погосподарських книг за 1991-1995 роки (особовий рахунок № НОМЕР_2 ), виданого Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради, суспільна група господарства - колгоспники, голова сім`ї ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка.

Згідно записів в по господарських книгах за 1991-1995 роки № 25, у колгоспному дворі за адресою АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , голова двору; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка, що доводиться довідкою № 1260 від 29.12.2021, виданою Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Судом встановлено, що колишнім членам колгоспного двору ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належало по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

За заповітом, посвідченим 13 травня 1999 року секретарем виконавчого комітету Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 44, ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_1 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким залишила ОСОБА_9 належний їй житловий будинок і господарські споруди і все те майно на день смерті буде належати їй; дані будівлі знаходяться в АДРЕСА_1 . Даний заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 43687367, що доводиться копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №12269685 від 21.12.2007.

За заповітом, посвідченим 06 червня 2008 року секретарем Чортовецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 469, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким земельну частку (пай) заповіла ОСОБА_9 , 1973 р.н. Даний заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 45014244, що доводиться копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №15310342 від 03.07.2008.

Голова колгоспного двору ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 83 років в м. Городенка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 236 від 23.03.2021, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 23.03.2021 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

На час смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 236 від 23.03.2022, була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою № 232 від 13.05.2022, виданою Чортовецьким старостинським округом Городенківської міської ради.

Про те, що позивач ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_3 доводиться копіями: свідоцтва про народження (повторне) серія НОМЕР_3 від 04.08.1966, свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 03.12.1964, свідоцтва про одруження серія НОМЕР_5 від 20.11.1972.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом ОСОБА_3 є ОСОБА_10 .

Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).

На виконання ухвали суду Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 203/2021 (номер у Спадковому реєстрі № 67649260), заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_10 15.05.2021 (протягом встановленого статтею 1270 ЦК України строку) подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті сестри ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (протягом встановленого статтею 1270 ЦК України строку) подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

ОСОБА_1 25.10.2021 державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Капріян С.В. видано свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1520 (номер у Спадковому реєстрі 68520444) на недоодержану пенсію, належну померлій ОСОБА_3 .

До складу спадщини ОСОБА_3 входить також 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

Постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Капріян С.В. № 418/02-31 від 13.05.2022 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 . Причиною відмови є те, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Згідно п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3 ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Копією спадкової справи № 203/2021, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області стверджується, що після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв ОСОБА_1 (позивач), як спадкоємець другої черги за законом.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

З наведеного слідує, що даний позов підлягає до часткового задоволення, а саме за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1 , успадковану після смерті ОСОБА_3 .

В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 , яка є колишнім членом колгоспного двору, на даний час може на власний розсуд розпоряджатися своїм майном та її право не порушується та ніким не оспорюється чи не визнається, тому у неї немає перешкод в оформленні права власності на належне їй майно. Крім того, подана відповідачем заява про визнання позовних вимог, суд не розцінює, як відмову від належної їй частини житлового будинку у передбаченому Законом порядку.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1262, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності на 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 .

Судове рішення складене 13.09.2022.

Суддя: Федів Л. М.