Справа № 2-1564/10
У Х В А Л А

Іменем України

20 вересня 2022 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Якименко А.І.

за участю представника стягувача адвоката Малої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича, заінтересовані особи: ОСОБА_1 ; боржник - ОСОБА_2 ; стягувач Публічне акціонерне товариство «Украгазбакн» про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павлюк Н.В. звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із поданням про визначення частки майна в спільній сумісній власності. Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 62340023 щодо виконання виконавчого листа № 2-1564/10 виданого 15.08.2011 Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 121271,90 доларів США (еквівалент 958314,81грн станом на 14.07.2010), штрафні санкції у розмірі 48066,27грн та судові витрати по справі у розмірі 1820грн. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , відповідно до договору іпотеки без оформлення заставної від 24.05.2007 року. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.05.2011 рішення залишено без змін. 15.06.2020 постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження, яка направлена на адресу боржника 16.06.2020, проте декларацію про майно та доходи у встановлений строк подано не було. Боржнику на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Окрім боржника вищезазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 . Враховуючи те, що вжиті приватним виконавцем заходи не призвели до виконання рішення суду боржником, боржник ухиляється від виконання рішення суду, приватний виконавець просить визначити частки майна боржника у спільному майні - квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 1/2 частки, що є необхідним для здійснення виконавчого провадження з примусового стягнення боргу з боржника.

Приватний виконавець Павлюк Н.В. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд подання за його відсутності, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник стягувача ПАТ «Укргазбанк» подала заяву про розгляд подання за її відсутності, подання підтримала з викладених підстав, просила задовольнити.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду подання неодноразово повідомлявся належним чином, а саме направленням кореспонденції на адресу зазначену в поданні та підтверджену самим боржником в апеляційній скарги: АДРЕСА_2 , однак конверти повернулись з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Тому судом було викладено повідомлення про виклик в судове засідання на офіційному сайті «Судова Влада України».

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду подання неодноразово повідомлялась належним чином, а саме направленням кореспонденції на адресу зазначену в поданні та підтверджену особисто в апеляційній скарги: АДРЕСА_3 . Крім того повідомлялась за адресою: АДРЕСА_2 , однак конверти повернулись з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Тому судом було викладено повідомлення про виклик в судове засідання на офіційному сайті «Судова Влада України».

Суд зауважує, що не наділений повноваженнями щодо розшуку осіб, які є учасниками судових проваджень і вжив усіх можливих заходів для завчасного повідомлення про час та місце розгляду справи. Крім того, ані ОСОБА_2 , ані ОСОБА_1 навіть не поцікавились долею розгляду подання, однак належним чином обізнані, що подання приватного виконавця розглядається Деснянським районним судом міста Києва, зайнявши пасивну позицію затягування строків судового розгляду справи.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , так як відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

До того ж, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 443 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Отже враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Павлюка Н.В. від 15.06.2020 відкрито виконавче провадження № 62340023 на підставі виконавчого документу № 2-1564/10 виданого 15.08.2011 Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суми боргу у розмірі 121271,90 доларів США (еквівалент 958314,81грн станом на 14.07.2010), штрафні санкції у розмірі 48066,27грн та судові витрати по справі в розмірі 1820грн. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , відповідно до Договору іпотеки без оформлення заставної від 24.05.2007.

Відповідно до копії договору купівлі - продажу квартири від 24.05.2007, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , останній придбав квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстровано квартиру АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності. Державна реєстрація була здійснена на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва 05.11.2015 (справа №754/9714/15-ц).

Як вбачається з рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05.11.2015 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/53463858), встановлено факт набуття ОСОБА_1 з 22 листопада 2010 року у спільну сумісну власність з ОСОБА_2 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до мотивувальної частини вказаного рішення, суд дійшов висновку про те, що факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , юридичний наслідок якого полягає у виникненні у заявника права спільної сумісної власності на спірну квартиру, встановлено рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21.05.2015, яке не оскаржувалось та 02.06.2015 набуло законної сили.

Відповідно до ст. 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Положеннями ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно положення ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

За положеннями статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі й обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При вирішенні питання про визначення частки у спільній сумісній власності суд також керується частиною другою статті 370 ЦК України, якою передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Так, суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (частина друга статті 70 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Заперечення боржника щодо задоволення подання (які містяться в матеріалах справи), оскільки поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд до уваги не приймає, оскільки всупереч положення ст. 76-81 ЦПК України письмові матеріали справи не містять доказів вказаному.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 по справі № 464/2227/17 зазначив, що задовольняючи подання державного виконавця про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно із іншими особами, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення з нього боргу. Визначення частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Між тим, Верховний Суд у своїй Постанові від 25.04.2018 у справі № 534/795/14-ц зазначив, що аналіз ст. 379 ЦПК України (2004 року), ч. 6 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на час розгляду справи), статей 60, 61, 70 СК України дає підстави для висновку, що суди попередніх інстанцій, виходячи з того, що боржник має заборгованість та наявного у нього майна недостатньо для погашення заборгованості в повному обсязі, дійшли обґрунтованого висновку про визначення належної боржнику частки у спільному майні подружжя для подальшого погашення вказаної заборгованості.

Як вбачається при примусовому виконанні судового рішення приватним виконавцем вчинені всі можливі виконавчі дії та в повній мірі вжито заходів щодо розшуку майна боржника.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, а саме рішенням від 17.05.2005 по справі «Чіжов проти України» визначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система (виконання рішень) була ефективною як в теорії, так і на практиці. А виконання рішень має відбуватись таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання приватного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою, що є адекватним ступенем втручання до його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу Верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

Визначаючи частку боржника ОСОБА_2 в спільному майні, а саме квартири АДРЕСА_1 , слід виходити з рівності сторін, а тому її слід визначити як 1/2 та за ОСОБА_1 визнати 1/2частку у спільному майні.

Суд в цьому випадку виходить з того, що під час розгляду подання боржником ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не було доведено іншого.

Враховуючи викладене вище, подання є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись Конституцією України, статтями 60, 61, 70, 74 Сімейного кодексу України, статтями 356, 357, 368, 370 ЦК України, 12, 13, 78-81, 258-261, 443 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Назара Васильовича про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою - задовольнити.

Визначити частку майна боржника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) у спільному майні, а саме квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі 1/2 частки.

Визначити частку майна - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у спільному майні, а саме квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі 1/2 частки.

Ухвала набирає законної сили негайно після ї проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала складена та підписана 20.09.2022.

Суддя В.В. Бабко