Справа № 201/38/22
Провадження № 2/201/1370/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.АЙ», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення пені, інфляційних витрат, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

04.01.2022р. (згідно накладної Укрпошти - а.с. 38) ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення пені, інфляційних витрат, відшкодування моральної шкоди (а.с. 2- 5).

Ухвалою судді Наумової О.С. від 12.01.2022р. позовну заяву залишено без руху і позивачеві наданий строк на усунення її недоліків (а.с. 41).

Після усунення позивачкою недоліків шляхом сплати судового збору (а.с. 1, 45) ухвалою судді Наумової О.С. від 18.04.2022р. відкрите провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 51).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що 21.06.2021р. о 06 годині 55 хвилин сталася ДТП, за обставинами якої відповідачка ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Nissan,, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі Р73, не обрала безпечну швидкість та не врахувала дорожню обстановку (вибоїни на проїжджій частині), через що не встигла загальмувати, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивачки.

Про ДТП повідомлено 22.06.2021р. до ТДВ «СК «Ю. Ес. Ай», яким застрахована цивільно - правова відповідальність власника автомобіля «Nissan», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно ОСЦПВВНТЗ № 200796326.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2021р. у справі № 201/6617/21 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП завдано шкоди автомобілю «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить позивачці на праві власності.

Страхове відшкодування страховиком ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ» дотепер не виплачене.

Відповідно до Висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_2 , № 076/21, складеного 10.08.2021р. судовим експертом Цаберябим В.М., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_2 , складає 168182,21 грн. Ринкова вартість пошкодженого автомобіля Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_2 , складає 46240,74 грн.

Таким чином зі страховика підлягає стягненню сума заподіяного матеріального збитку 121941,47 грн. (168182,21 грн. - 46240,74 грн.), враховуючи те, що ліміт страхової відповідальності за полісом ОСЦПВВНТЗ № 200796326 складає 130000,00 грн.

Згідно із п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із п. 12.1 ст. 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Франшиза у розмірі 2600,00 грн. підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_2 . Таким чином, з ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ» підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 119341,47 грн. (121941,47 грн. - 2600,00 грн.).

На обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2 зазначила, що позивачка є матір`ю-вихователькою у дитячому будинку сімейного типу, який функціонує на її житловій площі по АДРЕСА_1 , а до цього розташовувався в АДРЕСА_2 . Під її опікою перебувають вісім дітей шкільного віку, з яких четверо - інваліди дитинства, троє - сироти, чиї батьки позбавлені батьківських прав. Копії відповідних документів на підтвердження вищезазначеного мною долучено до цього позову. Автомобіль є предметом життєвої необхідності, використовується для перевезення дітей до лікарень, аптеки, школи, до інших дитячих закладів, для поїздок до магазинів для придбання продуктів харчування. Із втратою автомобіля у зв`язку з його ушкодженням, втрачена можливість нормально жити та існувати в соціумі. Моральну шкоду оцінює у 50000,00 грн., яку просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2

розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. _

На підставі викладеного, просила:

стягнути з ДТВ «СК «Ю. Ес. Ай» страхове відшкодування у сумі 119341,47 грн., пеню у сумі 346,82 грн., інфляційні втрати у сумі 3194,22 грн.;

стягнути з ОСОБА_2 франшизу у сумі 2600,00 грн., а також моральну шкоду в сумі 50000,00 грн.

Відповідач ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ», якому були направлені судом ухвала про відкриття провадження, разом із матеріалами позовної заяви, будучи неодноразово повідомленим судом про дату місце і час розгляду справи на юридичну адресу (04210, місто Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 4, корпус 6А), в судове засідання не з`явився, правом на надання відзиву не скористався. Судові повістки повернуті на адресу суду із зазначенням «адресат відсутній» (а.с. 53, 55, 60, 63, 81). З огляду на приписи ч. 9 ст. 130 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи належним чином.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково. 25.08.2022р. надала відзив на позовну заяву (а.с. 74, 75), у якому, визнаючи частково позовні вимоги, зазначила, що згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № 20796326 ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» розмір франшизи становить 2000,00 грн., а не 2600 грн. як вказує позивачка. Крім того, безпосередньо на місці пригоди передано позивачці 1000,00 грн. у рахунок сплати франшизи. Не погодилася із вимогами про стягнення моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн., оскільки у наданому позивачкою висновку експерта автотоварознавця № 076/21 відсутня інформація про те, що в результаті ДТП автомобіль «Volkswagen Transporter», д.н. НОМЕР_2 , був не на ходу і не міг в подальшому експлуатуватися. З місця пригоди автомобіль поїхав своїм ходом, без ускладнень. Позивачкою не надано доказів про те, що автомобіль після ДТП не використовувався у зв`язку з його ушкодженням. Просила задовольнити вимоги лише в частині стягнення франшизи у розмірі 1000,00 грн., у задоволенні решти вимог - відмовити.

Представник позивачки - адвокат Довгаль С.М. (діє на підставі ордеру від 28.01.2022р. -ас. 46) у судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 84), 06.09.2022р. надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримував у повному обсязі (а.с. 83).

Представник відповідачки - ОСОБА_2 - адвокат Трушев О.П. (діє на підставі ордеру від 13.09.2022р.) у судове засідання 14.09.2022р. надав заяву, у якій просив справу розглядати без його участі та без участі відповідачки. Додатково зазначив, що підтримує позицію, викладену у відзиві, не погоджується із заявленим до стягнення розміром моральної шкоди в сумі 50000,00 грн., просить відмовити у задоволенні цих вимог, оскільки позивачкою не надано належних доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди, автомобіль не був евакуйований, позивачкою не підтверджено, що автомобіль використовувався для перевезення дітей. Навчальний заклад знаходиться на відстані 600м від будинку позивачки. Також просив відмовити у відшкодуванні витрат на правову допомогу, оскільки позивачка не наддала доказів їх понесення.

З огляду на те, що один із відповідачів надав відзив на позов, що виключає сукупність підстав, передбачених ст. 280 ЦПК України для винесення заочного рішення, суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження з винесенням судового рішення на загальних підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 21.06.2021р. сталася ДТП, за обставинами якої ОСОБА_2 21 червня 2021 року о 06 годині 55 хвилин, керуючи автомобілем «Нісан», д/н НОМЕР_4 , рухалась по а/д НОМЕР_5 , не вибрала безпечну швидкість та не врахувала дорожню обстановку (вибоїни в проїзній частині) не встигла загальмувати, внаслідок чого допустила зіткнення з попутним попереду автомобілем «Фольксваген», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Своїми діями ОСОБА_3 порушила п.п. 12.3, 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам..

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2021р. у справі № 201/6617/21 (перевірено за даними Єдиного державного реєстру судових рішень) визнано винною ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на останню адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі вісімсот п`ятдесят гривень (а.с. 70-71).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковими для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій або бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Нісан», д/н НОМЕР_4 , застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Ю. Ес. Ай» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № 200796326, який діяв станом на 21.06.2021р.(а.с. 76).

Власником пошкодженого транспортного засобу Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_2 є позивачка ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 (а.с. 68-69).

22.06.2021р. ОСОБА_1 звернулася із повідомленням про ДТП до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», яким застрахована цивільно - правова відповідальність власника автомобіля «Nissan», д.н.з. НОМЕР_1 , а також повідомила про ДТП телефоном (а.с. 6 - 7).

Страхове відшкодування ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» до цього часу їй не сплачене. Відтак, позивачка вважає, що страховик не відшкодував їй оцінену шкоду, тому просить стягнути її зі страховика.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 33.3 ст. 33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно із п.п. 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі

визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Наведені вище положення законодавства визначають порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони - страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим (власником іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника) та здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі.

Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника (у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування) або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру фактично завданих збитків. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди.

При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування) має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст. ст. 29, 36 Закону № 1961-IV), а також розрахований з урахуванням фізичного зносу замінюваних при відновлювальному ремонті запчастин пошкодженого в ДТП авто. Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону №1961-IV).

Наведений правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема, в постановах від 20.03.2019 року по справі № 522/438/18, від 20.03.2019р. по справі № 695/882/15-ц.

З матеріалів справи видно, що ДТП внаслідок якої було заподіяної механічні пошкодження автомобілю «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачціі, сталась з вини водія ОСОБА_2 , що на момент ДТП керувала транспортним засобом «Nissan», д.н.з. НОМЕР_1 . Автомобіль «Nissan», д.н.з. НОМЕР_1 забезпечений полісом страхування цивільно-правової відповідальності страховика ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» № 200796326. Згідно із полісом, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну - 130000,00 грн., франшиза становить 2000,00 грн. (а.с. 76).

Відповідно до Висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , № 076/21, складеного 10.08.2021р. судовим експертом Цаберябим В.М., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Transporter, р.н. НОМЕР_2 , складає 168182,21 грн. (а.с. 20 - 37).

Ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Volkswagen Transporter», р.н. НОМЕР_2 , складає 46240,74 грн.

Таким чином зі страховика підлягає стягненню сума заподіяного матеріального збитку 121941,47 грн. (168182,21 грн. - 46240,74 грн.), враховуючи те, що ліміт страхової відповідальності за полісом ОСЦПВВНТЗ № 200796326 складає 130000,00 грн.

Згідно п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту, виходячи з чого франшиза у розмірі 2000,00 грн., підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_2 .

Остаточна сума заподіяного матеріального збитку, яка підлягає стягненню з ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ» складає 119941,47 грн. (121941,47 грн. - 2000,00 грн.).

Суд не приймає доводи відповідачки про те, що на місці пригоди передано позивачці 1000,00 грн. у рахунок сплати франшизи, оскільки жодних доказів на підтвердження цього не надано.

Також суд враховує, що згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) приймає рішення про здійснення страхового відшкодування після узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування.

Поряд з цим, з матеріалів справи видно, що позивачеві взагалі не сплачене страхове відшкодування, сума страхового відшкодування з нею не узгоджувалася.

Тому позивачка і звернулася до судового експерта для визначення розміру завданих йому збитків та в подальшому її представник направив відповідний висновок страховику з заявами та досудовими вимогами про виплату страхового відшкодування в розмірі, визначеному висновком експерта.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.

Відповідно до ст. 83 діючого ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Суд бере до уваги указаний висновок експерта Цаберябого В.М. як належний і допустимий доказ з огляду на те, що статтею 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з частиною 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

У висновку експертного дослідження від 10.08.2021р. зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду (а.с. 20).

З огляду на те, що висновок експерта одержаний у порядку, встановленого законом, суд вважає наданий позивачем висновок експерта належним, допустимим і достатнім доказом, яким позивач обґрунтовує розмір заподіяної шкоди його майну.

Під час розгляду справи відповідачем (страховиком) не надано будь-яких належних обґрунтувань та доказів того, що наданий позивачем висновок експерта є неправильним або неповним та, що експертом при визначені розміру збитків було включено пошкодження, які не були заподіяні транспортному засобу внаслідок ДТП.

Експерт ОСОБА_5 є атестованим експертом України, включений до реєстру експертів, має вишу технічну освіту по спеціальності «Автомобілі і трактори», кваліфікацію судового експерта з правом проведення - автотоварознавчих експертиз за спеціальністю: 12.2 «Визначення вартості колісних, транспортних засобів, розміру збитку заподіяного власникові - транспортного засобу», стаж роботи з 2001 року, свідоцтво № 571 від 26.10.2001р., видане на підставі Міністерством юстиції України, на момент надання висновку дійсне (по 13.12.2022р.) (а.с. 20, 37).

В частині заявлених позивачем вимог про стягнення зі страхової компанії пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, суд враховує наступне.

Згідно із п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Як установлено під час розгляду справи, розмір страхового відшкодування сторонами не узгоджувався та був наявний відповідний спір, який позивачем передано на вирішення до суду.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відсутні підстави для покладення на страховика відповідальності у вигляді сплати пені згідно ст. 36 Закону № 1961-IV.

В частині заявлених вимог про стягнення зі страхової компанії у відповідності до ст. 625 ЦК України інфляційних витрат та трьох відсотків річних, суд враховує таке.

За змістом ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 року у справі №758/1303/15-ц.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі №910/10156/17 вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Як роз`яснено судам в п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК).

Оскільки судом встановлено, що страховик відповідно до поданих позивачем документів в повному обсязі не здійснив виплату страхового відшкодування, порушивши грошове зобов`язання, зі страховика підлягає до стягнення у відповідності до ч. 2 ст.625 ЦК України три відсотки річних та інфляційні витрати підлягають стягненню від суми 119941,47 грн.

Сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ» складає 119941,47 грн. Отже, із належної до сплати суми страхового відшкодування - 119941,47 грн. за обраний позивачем період з 23.09.2021р. по 28.12.2021р. підлягає до сплати:

- індекс інфляції в порядку ст. 625 ЦК України, який становитиме 2779,58 грн., про які просить позивач у позові.

При цьому, позивач не просить стягнути зі страховика три відсотки річних у позові (а.с. 4, зворот).

Загальний розмір матеріального збитку, яка підлягає стягненню з ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ» складає 122721,05 грн. (119941,47 + 2779,58).

Щодо вимоги позивачки про стягнення з ОСОБА_6 на її користь моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 50 000,00 грн., суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

На обґрунтування заподіяння моральної шкоди, позивачка вказала, що вона є матір`ю-вихователькою в дитячому будинку сімейного типу, який функціонує на її власній житловій площі на АДРЕСА_1 , а до цього розташовувався в АДРЕСА_2 . Під її опікою перебувають вісім дітей шкільного віку, з яких четверо - інваліди дитинства, троє - сироти, чиї батьки позбавлені батьківських прав, на підтвердження чого надала розпорядження Голови Токмаківської районної державної адміністрації від 21.03.2016р. № 79-р «Про влаштування до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1 малолітніх дітей», розпорядження Голови Токмаківської районної державної адміністрації від 25.10.2019р. № 193-р «Про влаштування дітей до дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1 », лист Служби у справах дітей Токмаківської районної державної адміністрації від 02.12.2019р. № 207 щодо кількості дітей (9) і договір про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу від 24.11.2021р. № 1, рішення виконавчого комітету Марганецької міської ради від 24.11.2021р. № 521 «Про забезпечення функціонування дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_1 на території м. Марганця» (а.с. 9 - 19).

Зазначила, що автомобіль є предметом життєвої необхідності, при частих захворюваннях ослаблених дітей вона тільки автомобілем відвозись їх до лікарні, їздить за медикаментами, харчовими продуктами, іншими речами, постійно доставляю дітей автомобілем до школи, на заняття секції з футболу, гуртки з малювання та вишивки.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимі докази). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас, позивачкою не надано жодних належних і допустимих доказів того, що указаний автомобіль використовується нею саме у діяльності з організації роботи дитячого будинку сімейного типу і, що саме внаслідок пошкодження автомобіля позивачці спричинені незручності у роботі.

Однак, у частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачці були спричинені моральні страждання, які полягали у моральних стражданням з приводу пошкодження належного майна, втрати на деякий час необхідного засобу для пересування, а також душевних страждань перенесених під час ДТП. Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. оцінені ним суб`єктивно і є завищеними, у зв`язку з чим вважає за необхідним задовольнити їх на суму 500,00 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позов задоволено частково, їх слід розподілити таким чином.

При подачі позову позивачкою сплачений судовий збір відповідно до ставки, встановленої ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 1754,83 грн. за позовні вимоги майнового характеру (1228,82 за позовні вимоги до страхової компанії та 526,00 гр. - за вимоги до ОСОБА_2 (а.с. 1).

З огляду на те, що загальний розмір майнових вимог (відшкодування страхового відшкодуванні та індексу інфляції (матеріальної шкоди)) зі страхової компанії становить 122882,51 грн., а задоволені вимоги в загальному розмірі на суму 122721,05 грн. (тобто на 99,86%), то загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ», з урахуванням часткового задоволення позову, становитиме 1227,09 грн. (1228,82 грн.* 99,86% /100%).

Загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню із відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки становить 992,40 грн., з урахуванням того такий розмір є мінімальною ставкою судового збору, менше якої не сплачується.

Позивачкою не заявлено вимоги на підставі ч. 6 ст. 139, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України про відшкодування витрат за проведення експертизи та не надано відповідних доказів сплати за послуги з надання висновку експертом Цаберябим В.М.

Питання про стягнення оплати за отримання правничої допомоги з відповідача судом не вирішується, оскільки відповідні докази позивачкою не надані і лише зазначено у позові про орієнтований розмір витрат на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.АЙ», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення пені, інфляційних витрат, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.АЙ» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої наслідками дорожньо-транспортної пригоди 119941,47 грн., індекс інфляції в розмірі 2779,58 грн., а всього 122721,05 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої наслідками дорожньо-транспортної пригоди 2000,00 грн. (франшиза) та в рахунок відшкодування моральної шкоди 500,00 грн., а всього 2500,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.АЙ» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі - 1227,09 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі - 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 20 вересня 2022 року.

Суддя О.С. Наумова