Справа № 214/9150/21
2/214/1112/22
У Х В А Л А

Іменем України

про закриття провадження по справі

23 серпня 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушнерук Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/9150/21 за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Ліфшиць Зої Олександрівни до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зняття арешту з нерухомого майна, виключення запису про обтяження майна,-

Представники:

від позивача адвокат Ліфшиць З.О.,

від відповідача ОСОБА_2 ,

від третьої особи ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Ліфшиць З.О., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою, уточнивши вимоги (а.с.40-41), просила суд: зняти арешт (обтяження) з квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника від 12 вересня 2019 року державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області по ВП №60035668 та оголошення заборони на його відчуження; виключити запис про обтяження з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна відомості про реєстрацію обтяження арешт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 .

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину ВРЕ №356138 від 18 січня 2011 року. У рамках виконавчого провадження ВП №60035668 з примусового виконання виконавчого листа №2/214/2415/18, виданого 14 червня 2019 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з нього на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості в розмірі 31 014 грн. 21 коп., постановою державного виконавця Саксаганського відділу ДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Боровик С.В. від 12 вересня 2019 року було накладено арешт на усе належне йому нерухоме майно, у тому числі вищезазначену квартиру. Постановою державного виконавця від 27 травня 2020 року виконавчий документ було повернуто стягувачу АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Не дивлячись на те, що заборгованість перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Євпак А.А. погасив в повному обсязі, на підтвердження чому надав лист від банку від 07 червня 2021 року, накладений на його майно арешт не знято. 15 червня 2021 року він звернувся до ДВС з відповідною заявою про зняття арешту, де йому повідомили, що вирішення питання зняття арешту можливе після сплати ним витрат виконавчого провадження та виконавчого збору. Хоча й 02 червня 2021 року позивач ці витрати сплатив та надав на підтвердження відповідну квитанцію, питання зняття арешту з його майна не вирішено. Позивач вважає, що оскільки виконавче провадження завершене, судове рішення ним виконано в повному обсязі, а арешт з належному йому нерухомого майна не знято, його право власності підлягає захисту судом шляхом винесення рішення суду про зняття арешту з майна.

Ухвалою суду від 06 квітня 2022 року уточнену позовну заяву прийнято судом до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.58).

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подано відзив на позов шляхом направлення на електронну пошту суду (а.с.61-62). Свої заперечення проти позову представник відповідача мотивує тим, що позивачем ОСОБА_1 обрано невірний спосіб захисту порушених прав, оскільки будучи стороною виконавчого провадження у статусі боржника, він вправі звернутися до суду зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця у порядку, передбаченому розділом 7 ЦПК України. З огляду на це просить провадження по справі закрити. Аналогічна позиція з цього приводу була неодноразово висловлена Верховим Судом у постановах від 29 липня 2020 року у справі №161/3171/19, від 20 січня 2021 року у справі №157/298/19, від 24 травня 2021 року у справі №712/12136/18, від 04 листопада 2020 року №520/7100/19, який зазначив, що оскільки арешт накладено на майно з метою забезпечення виконання рішення, тому боржник не може виступати позивачем у даній справі, яка відповідно не підлягає розгляду в позовному провадженні.

06 червня 2022 року представник позивача адвокат Ліфшиць З.О. подала заяву, яка за своїм змістом є відповіддю на відзив, шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» (а.с.77-78). Представник зазначила, що ОСОБА_1 в повному обсязі виконав рішення суду про стягнення з нього заборгованості на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК», сплатив усі витрати виконавчого провадження, виконавчий збір та наразі виконавче провадження є завершеним. Оскільки арешт з належному позивачеві майна не знято, а звернення з цього приводу є марними, тому з огляду на дійсність порушення права власності позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом в обраний ним спосіб захисту порушених прав.

Учасники справи про свою участь у судовому засіданні не заявили. Представник позивача та відповідач, будучи повідомленими про розгляд справи, призначений на 23 серпня 2022 року, в судове засідання не з`явились, заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило. Представник третьої особи державний виконавець Боровик С.В. просив розгляд справи проводити без участі представника відділу ДВС.

За даних обставин, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності учасників по справі з урахуванням попередньо висловленої ними позиції щодо пред`явлених вимог, оскільки їх неявка не перешкоджає цьому.

Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року право особи на доступ до правосуддя не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану повноваження судів не можуть бути припинені.

Суд, дослідивши вимоги уточненої позовної заяви, матеріали цивільної справи, враховуючи позицію учасників справи, приходить до висновку про необхідність закриття провадження по справі з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 частина якого належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину НРВ 792362 від 01 червня 2021 року (а.с.16, 17-19); інша 1/2 частина квартири належить йому відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 серпня 1994 року та набута в порядку приватизації (а.с.20-21).

Крім того, ОСОБА_1 є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину ВРЕ №356138 від 18 січня 2011 року (а.с.25, 28-32).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року у справі №214/4647/18 (провадження №2/214/2415/18) з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнуто заборгованість в розмірі 31 014 грн. 21 коп., з яких: заборгованість за кредитним договором № б/н від 05листопада 2010 року станом на 01 липня 2018 року 29 252 грн. 21 коп., судовий збір 1 762 грн. 00 коп. Виданий судом 14 червня 2019 року на виконання зазначеного рішення виконавчий лист було пред`явлено стягувачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для примусового виконання через органи державної виконавчої служби.

Постановою державного виконавця Саксаганського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області Боровик С.В. від 12 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження №60035668 з примусового виконання виконавчого листа №2/214/2415/18; боржником визначений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 (а.с.44-45).

Постановою державного виконавця Саксаганського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області Боровик С.В. від 12 вересня 2019 року накладено арешт на усе нерухоме майно, що належить боржникові ОСОБА_1 (а.с.46).

Постановою державного виконавця Саксаганського відділу ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області Боровик С.В. від 27 травня 2020 року виконавчий документ повернуто стягувачеві АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»,(а.с.47).

Згідно з відповіддю Саксаганського відділу ДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) №36157 від 22 червня 2021 року (а.с.50) виконавче провадження №60035668 з примусового виконання виконавчого листа №2/214/2415/18 дійсно перебувало на примусовому виконанні в Саксаганському відділі ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області з 12 вересня 2019 року по 27 травня 2020 року. В ході виконавчого провадження було винесено постанову про накладення арешту на усе майно боржника ОСОБА_1 ; 27 травня 2020 року за постановою державного виконавця виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, ОСОБА_1 роз`яснено про можливість вирішення питання зняття арешту з майна після надходження на рахунок органу ДВС суми коштів, стягнутих з боржника, необхідних для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.

Перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень за пошуком відомостей за боржником « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » в мережі інтернет за посиланням https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors судом встановлено, що виконавче провадження №60035668 дійсно перебувало на примусовому виконанні в Саксаганському відділі ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ в Дніпропетровській області з 12 вересня 2019 року по 27 травня 2020 року, стан завершено. Будь-яких інших відкритих виконавчих проваджень, де б боржником був ОСОБА_1 , станом на 23 серпня 2022 року немає.

Факт погашення позивачем заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відсутності заборгованості станом на 05 липня 2021 року підтверджується довідкою банку від 05 липня 2021 року (а.с.52) та відповідною заявою (а.с.53).

Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

За ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст.ст.19, 20 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

У даній справі ОСОБА_1 посилається на те, що на теперішній час відсутнє відкрите виконавче провадження щодо стягнення з нього заборгованості на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК», яка ним повністю погашена, однак арешт з його майна до теперішнього часу не знято, у зв`язку з чим, він не має можливості вільно реалізовувати своє право власності щодо свого майна. Посилаючись на ст.317, 319 ЦК України, якими передбачено право власника на власний розсуд володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, вважає, що має право на зняття арешту з належного йому нерухомого майна відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню. Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа чи у разі, якщо судове рішення, яке було підставою для видачі виконавчого листа скасовано, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №2-356/12 (провадження №61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі №161/14034/20 (провадження №61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі №645/6694/15 (провадження №61-18160св19).

Однак, ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» наділяє виключним правом на звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна особу, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Водночас, відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічні правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 та Постановах Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі № 161/3171/19 та від 24 травня 2021 року у справі №712/12136/18.

Отже, оскільки встановлено, що позивач є боржником у справі про стягнення заборгованості на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК», й арешт накладено державним виконавцем на його майно в порядку виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2018 року у справі №214/4647/18 (провадження №2/214/2415/18) про стягнення з нього заборгованості, тому законом для боржника як сторони виконавчого провадження встановлений інший порядок захисту його майнових прав шляхом оскарження дій, рішень чи бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, шляхом подання скарги.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі № 161/3171/19, від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18, від 20 січня 2021 року у справі №157/298/19, від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20, від 08 вересня 2021 року у справі №369/3757/20 та аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриття провадження це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Таким чином, оскільки чинним законодавством України передбачено інший порядок захисту прав боржника, на майно якого накладено арешт, шляхом звернення до суду зі скаргою в порядку, регламентованому розділом 7 ЦПК України, тому провадження у справі підлягає закриттю з підстав, передбачених п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Приймаючи таке рішення, суд враховує позицію ЄСПЛ, який зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне здійснення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, а й щодо національних судів («Diya 97 v. Ukraine», №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

В силу ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження по справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

З огляду на закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд не вбачає підстав для компенсації понесених позивачем витрат по сплаті судового збору шляхом їх стягнення з відповідача. При цьому позивач вправі звернутися до суду з клопотанням про повернення судового збору в порядку ст.7 Закону України «Про судовий збір», оскільки суд не вправі самостійно вирішувати питання повернення судового збору за відсутності клопотання особи, яка його сплатила.

Керуючись ст.ст.247 ч.2, 255, 256, 352-354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі №214/9150/21 за позовною заявою представника ОСОБА_1 адвоката Ліфшиць Зої Олександрівни до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зняття арешту з нерухомого майна, виключення запису про обтяження майна закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право звернення до суду у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби в порядку, визначеному розділом VІІ Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з моменту її підписання шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу складено та підписано 23 серпня 2022 року.

Суддя А.В. Ткаченко