Справа 556/1250/22
Номер провадження 2/556/326/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2022 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Котик Л.О.

при секретарі Соловей Г.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою,-

В С Т А Н О В И В:

До Володимирецькогот районного суду Рівненської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що в 2021 році до нього звернулася ОСОБА_2 , з проханням позичити їй 43 147 гривень для власних потреб. Враховуючи, що це була знайома, і на той час мав вказану суму коштів, тому погодився позичити гроші, за умови повернення їх при першій необхідності, але не пізніше, ніж 15.04.2022. На підтвердження отримання й фактичної передачі грошей, ОСОБА_2 власноруч 10 лютого 2022 року написала розписку. Написана відповідачкою розписка була засвідчена та складена в присутності ОСОБА_3 в с. Антонівка Вараського району Рівненської області.

Позивач неодноразово звертався до ОСОБА_2 з вимогою повернути гроші, однак остання не виконує взяті на себе зобов`язання. Внаслідок чого він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Оскільки у розписці не було зазначено розмір річних відсотків, тому розмір визначається на рівні 3% річних від суми боргу та становить 280 грн. Таким чином сума боргу становить 43147+280 = 43427 грн., яку позивач просить стягнути з ОСОБА_2 , а також судові витрати у справі у розмірі 992 грн. 40 коп.

Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 05 липня 2022 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 21 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження.

В підготовче судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності та просить сплачувати борг частинами, оскільки вона позбавлена можливості в достатній мірі заробляти, через становище в Україні.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. (постанова Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 753/1349/20, провадження № 61-14052 св 21)

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Такий правовий висновок міститься в ухвалах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс 13 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16.

Статтею 204 ЦК України визначено принцип презумпції правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що з ОСОБА_2 взяла у ОСОБА_1 позику - грошові кошти в розмірі 43127 грн. Відповідачем власноруч складена та підписана розписка від 10.02.2022, згідно з якою вона зобов`язувалася повернути позичені кошти.

Таким чином боргова розписка, написана ОСОБА_2 відповідає вимогам закону і породжує правові наслідки, які наступають внаслідок невиконання договору позики та умов, визначених у змісті розписки. Наявність оригіналу боргової розписки в кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 501/1243/20, провадження № 61-14794 св 21 та постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 753/1349/20, провадження № 61-14052 св 21.

Згідно ч.2 с. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи той факт, що з моменту настання строку виконання грошового зобов`язання минув тривалий час, а відповідач продовжував користуватись отриманими у позику грошовими коштами, то позивач вважає за необхідним нарахувати 3% річних на суму боргу.

Проценти за користування позикою підлягають стягненню за весь період користування грошовими коштами.

Позивач просить стягнути з відповідача основний борг у розмірі 43147 гривень, 3% річних від простроченої суми заборгованості, що становить 280 гривень та судові витрати у справі.

Суд приймає розрахунок позивача щодо 3% річних від простроченої суми заборгованості, оскільки він не оспорюється сторонами.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Таким чином, відповідно належним чином оцінених доказів, судом встановлено що між сторонами виникли правовідносини на підставі договору позики, а тому суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивач, надавши розписку, виконав всі умови договору позики від 10 лютого 2022 року, а відповідач, отримавши вказану суму коштів, не повернула їх у повному розмірі у встановлений строк, протиправно користується чужими коштами, тим самим порушує права позивача.

Крім того, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь відповідача 3 процентів річних є законними та обґрунтованими, оскільки відповідачка не сплатила позивачу суму боргу за борговою розпискою.

Що стосується судових витрат.

Частина 1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Окрім того відповідачка просить розстрочити заборгованість, у зв"язку із скрутним матеріалним становищем. Однак доказів у підтвердження даного факту останньою не надано.

А як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 21 лютого 2019 у справі № 2-54/08, суд може відстрочити чи розстрочити виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними, такими що не залежать від волі сторін.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

За змістом ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», роз"яснив, що задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа ЄСПЛ «Горнсбі проти Греції», рішення від 19 березня 1997 року). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту.

Відтак, зважаючи на вищенаведене, та досліджені судом доводи заяви про розстрочку виконання судового рішення, суд вважає дану заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 18, 76, 81, 95, 133, 141, 200, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 204, 526, 527, 530, 631, 625, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , НОМЕР_2 , заборгованість за борговою розписокою від 10 лютого 2022 року в розмірі 43147 (сорок три тисячі сто сорок сім) гривень основного боргу та 3% річних від простроченої суми заборгованості, яка становить 280 (двісті вісімдесят) гривень 00 копійок, всього стягнути 43427 (сорок три тисячі чотириста двадцять сім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсо дев`яносто два) гривня 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5) розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Котик Л.О.

Учасники провадження:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , НОМЕР_2 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1