КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8188/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Моторіній В.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом,

У С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2021 року позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом усунення перешкод в користуванні житлом та вселення в квартиру.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 19.11.1984 Виконавчим комітетом Дарницької районної ради народних депутатів м. Києва, було видано ОСОБА_2 ордер № 47875 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що в розумінні ЖК УРСР визначає його наймачем житла. Квартира за вказаною адресою не приватизована.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є рідними сестрами. Вони прописані та постійно проживають за адресою: АДРЕСА_2 з часу свого народження. За вказаною адресою знаходяться всі речі сестер. Крім того, вони сплачують постійно та вчасно платежі за вказану квартиру. У зазначеній квартирі сестри проживають разом зі своїм дідом ОСОБА_2 .

Починаючи з 2018 року відповідач почав систематично виганяти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири, не впускати до квартири. У зв`язку з чим позивачі неодноразово були вимушені звертатися за допомогою до правоохоронних органів

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом задоволено.

Усунено перешкоди ОСОБА_3 у користуванні житловим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вселення.

Усунено перешкоди ОСОБА_5 у користуванні житловим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом надання вільного доступу до квартири.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод у користуванні житловим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_5 перешкод у користуванні житловим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору у сумі 1816,00 грн.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 витрати зі сплати судового збору у сумі 1816,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду, 17.06.2022 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що судом було порушено норми процесуального права, неповно досліджено обставини, що мають значення для справи, надано неналежну оцінку поясненням свідків з боку позивача як зацікавленим особам, зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи.

На обґрунтування своєї скарги вказує на те, що суд першої інстанції не з ясував належним чином взаємовідносини свідків та сторін, не дав оцінки тому, що свідки зі сторони позивачів є зацікавленими особами, свідчення яких слід було оцінювати більш прискіпливо.

Також зазначає, що відповідачем на доказ відсутності дій, які б порушували права позивачів з його боку, була надана постанова Дарницького районного суду м. Києва від 28.08.2021 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173 КУпАП про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

У суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивачів просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі є членами сім`ї наймача квартири, зареєстровані в ній та постійно проживають, а тому мають право проживати у вказаній квартирі та користуватися житлом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.11.1984 Виконавчим комітетом Дарницької районної ради народних депутатів м. Києва, було видано ОСОБА_2 ордер № 47875 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на сім`ю яка складається з п`яти осіб: ОСОБА_2 (наймач), ОСОБА_6 (дружина), ОСОБА_7 (син), ОСОБА_8 (син) та ОСОБА_9 (син).

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є рідними сестрами та постійно проживають за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своїм дідом ОСОБА_2 , сплачують постійно та вчасно платежі за вказану квартиру, на підтвердження чого суду надано квитанції про сплату житлово-комунальних послуг.

Починаючи з 2018 року відповідач почав систематично виганяти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з квартири, не впускати до квартири, яка знаходиться АДРЕСА_2 . У зв`язку з чим позивачі неодноразово були вимушені звертатися за допомогою до правоохоронних органів.

Згідно приписів ст. 51 ЖК УРСР жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення (ст.58 ЖК УРСР).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.

У ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Частиною четвертою статті 9 ЖКУРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду врегульовано положеннями глави 2 ЖК УРСР.

Статтею 64 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Як вбачається з матеріалів справи позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані в спірній квартирі, постійно в ній проживають, оплачують спожиті комунальні послуги, що підтверджується належними доказами, які вони надали до суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про усунення перешкод з боку відповідача в користуванні житловим приміщенням позивачам та вселив останніх в спірну квартиру.

Доводи апеляційної скарги щодо свідків, які були допитані судом першої інстанції, колегія суддів не приймає, оскільки суд не мав застережень проти допиту зазначених с відків та дав їх поясненням належну оцінку.

Колегія суддів також не погоджується із поясненнями представника відповідача в тій частині, що відповідач не вчиняє перешкод позивачам у користуванні квартирою, оскільки як вбачається із матеріалів справи між сторонами існує затяжний конфлікт щодо користування житлом, сторони не вперше звертаються до суду для вирішення свого конфлікту, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про усунення перешкод в користуванні житлом.

Колегія суду не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, адже доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постановленого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про залишення рішення суду без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2022 року.

Суддя - доповідач:

Судді: