13 вересня 2022 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Ступіної В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
01.11.2021 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів у розмірі 47 939,70 грн.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначила, що 09.08.2021 року їй на телефон зателефонувала людина чоловічої статті та представилась працівником служби безпеки АТ «Приватбанк», в якому відкрито у неї рахунок. Спочатку позивач мала перестороги щодо зазначеного дзвінка, однак називав її всі конфіденційні дані, в тому числі фінансову інформацію), які відомі лише членам її сім`ї та працівникам банку.
Особа повідомила позивачу, що їй банківський рахунок намагаються «зламати» та запропонував перевести кошти з її однієї банківської картки на її іншу банківську картку в Приватбанку, у зв`язку з чим вона здійснила цю операцію.
В подальшому даний чоловік попросив підтвердити операцію, набрану в її додатку «Приват24» для неможливості крадіжки коштів ї банківського рахунку, як це було повідомлено даною особою. Оскільки платіж був фактично сформований в її додатку «Приват24», що може бути зроблено лише позивачем чи працівником банку, та висвітився на екрані її телефону, позивач його підтвердила.
Позивач наголошує, що при розмові реквізити платежу були сформані фінансовим додатком «Приват24», який має захищений ступінь допуску, тому у неї не виникало сумніві в даній операції. Працівник банку (з його слів) повідомляв, що ця операція унеможливіть крадіжку коштів з її рахунку. Однак, підтверджуючи дану операцію, з банківського рахунку зникло 47 939,70 грн.
Згідно проведених заходів та отриманої інформації, кошти, які зникли з рахунку позивача, знаходяться на банківському рахунку відповідача: Банк - АК «Приватбанк», № картки - НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою.
Вона зверталася на адресу відповідача із письмовою вимогою від 28.09.2021 року в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України щодо повернення безпідставно отриманих коштів, але вказана вимога відповідачем залишалася без задоволення та реагування.
Позивач вважає, що відповідач отримав грошову суму у розмірі 47 939,70 грн. без будь-якої правової підстави, оскільки: 1) відповідач набув грошову суму за рахунок позивача; 2) у зв`язку із безпідставним набуттям грошей відповідачем, було завдано шкоди позивачу у вигляді зменшення грошових коштів, що належить останній; 3) покращення матеріального становища відбулося за рахунок його зменшення у позивача; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану у позивача і відповідача.
Враховуючи викладене, посилаючись на вимоги ст.ст. 16, 1212 Цивільного кодексу України, інших зазначених у позовній заяві норм, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь безпідставно отримані кошти в розмірі 47 939,00 грн. та понесені судові витрати.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2021 року, відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належно.
Представник позивача адвокат Ракущинець А.А., який діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 28.12.2021 року, ордеру серії АО № 1049733 від 31.12.0021 року, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, 13.09.2022 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив.
Відповідач на розгляд справи повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом виклику до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України.
Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи положення ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином. Відзив щодо позову та заяв про розгляд справи без його участі відповідач не надав.
Крім того, відповідачу неодноразово направлялися судові повістки, проте від нього повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити у повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Під час розгляду справи судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).
Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ЦПК України.
Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Згідно повідомлень АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 09.08.2021 року, виписок по особовим рахункам, з банківського рахунку належного позивачу, на банківський рахунок Банк - АК «Приватбанк», № картки - НОМЕР_1 , власник рахунку ОСОБА_2 , через банківський додаток «Приват24» переведено грошові кошти у розмірі 47 939,70 грн.
Аналізуючи зазначені докази, судом встановлено, що 09.08.2021 року позивач зі своєї картки перерахувала на картку ОСОБА_2 47 939,70 грн. Позивачем та відповідачем не надано суду доказів, які би підтверджували правові підстави для перерахування цих грошових коштів.
Таким чином, ОСОБА_2 безпідставно отримав від позивача майно у вигляді грошових коштів на загальну суму 47 939,70 грн., тому позовні вимоги про стягнення зазначеної суми підлягають задоволенню за ст. 1212 ЦК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 29.09.2014 року, провадження № 6-122цс14).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційне зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків встановлені в статті 11 ЦК України.
Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.
Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України).
Окрім цього, згідно ст. 1 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу.
Неналежним переказом за положеннями цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.
Судом встановлено, що позивачем направлялась вимога на адресу відповідача про повернення безпідставно отриманих грошових коштів від 28.09.2021 року в порядку ст. 1212 Цивільного кодексу України, однак дана вимога залишилась без задоволення та реагування.
Стороною відповідача не надано доказів укладання правочинів між сторонами або іншими особами, які на думку відповідача, перерахували грошові кошти на рахунок останнього. Доказів наявності договірних відносин, які б свідчили про правову підставу отримання спірних грошових коштів матеріали справи не містять.
Судом встановлено, що відповідачем отримано грошові кошти, між сторонами не укладалось жодного правочину, що не заперечувалось стороною відповідача, а тому суд приходить до висновку, що спірні грошові кошти підлягають поверненню на підставі статті 1212 ЦК України.
Відповідач ОСОБА_2 жодного належного та допустимого доказу в підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог ОСОБА_1 суду не надав та не спростував.
Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про можливість повного задоволення зазначеної вимоги та стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів в сумі 47 939,40 грн.
Вирішуючи відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, суд виходить з наступного.
Судові витрати відповідно до вимог ч. 1 ст. 133 ЦПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог.
В порядку ст. 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн., відповідно до квитанції від 15.11.2021 року, сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду.
Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 274, 279, 280-282 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 47 939,70 грн., та судові витрати за подання позову в розмірі 908,00 грн., а всього стягнути 48 847, 70 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 13.09.2022 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України зазначаються наступні відомості:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса: АДРЕСА_2 .
Суддя В.О. Макаров