Провадження № 2/548/4645/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 липня 2022 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.

за участю секретаря: Дубовик К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в залі суду м. Дніпро, цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2020 року АТ «Полтаваобленерго» в особі Кобеляцької філії звернулось в суд з вищевказаним позовом.

Стислий виклад позиції позивача.

Винні дії відповідача, які виразилися в тому, що він 22 травня 2020 року близько 20.20 год., керуючи автомобілем марки «DAIHATSU TERIOS» державний номерний знак НОМЕР_1 рухаючись на 106 км на автодорозі Дніпро-Решетилівка, с. Краснене вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого допустив з`їзд на узбіччя та зіткнення з електроопорою, за що Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 14 липня 2020 року його було притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн., призвели до спричинення позивачу матеріальної шкоди в сумі 2608 грн. 70 коп., які останній поніс у зв`язку з проведенням ремонтних робіт цієї електроопори, в зв`язку з чим просив стягнути ці грошові кошти із відповідача.

Відповвдач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, у судові засідання не зявлявся, своїм правом на подання відзиву не скористався.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасниківа справи у судове засідання.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Фактичні обставини встановлені судом.

22 травня 2020 року о 20.40 год. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «DAIHATSU TERIOS» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на 106 км на автодорозі Дніпро-Решетилівка, с. Красне, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого допустив з`їзд на узбіччя та зіткнення з електроопорою. Внаслідок ДТП пошкоджено транспортний засіб та обірвано електродріт, завдано матеріальні збитки.

Позивачем були проведено ремонтні роботи відновлення та заміни дефектної ділянки проводу з установленням зєднувачів. Вартість понесених витрат по виконанню робіт становить 2608 грн. 70 коп., що підтверджується кошторисним розрахунком на виконання робіт, довідкою про завдані матеріальні збитки.

Згідно постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2020 року, яка набрала законної сили 28.07.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. За вчинення вказаного адміністративного правопорушення на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Норми права застосовані судом.

Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частини перша та третя статті 22 ЦК України).

За загальним правилом шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Згідно з частиною першою та другою статті 1166 ЦК України позивач повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.(Постанова ВСУ від 03.12.2014 року у справі № 6-183цс14).

Відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (МТСБУ) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У частині першій статті 33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Пунктом 33.2. статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Відповідно до положення статті 34.3 Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Висновки суду.

Суд вважає, що позивачем не доведено позовні вимоги в частині розміру завданої шкоди.

Відповідно п.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з пунктом 33.1 статті 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Таким чином, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначає, що належним доказом на підтвердження розміру заподіяної шкоди має бути документ, складений нейтральною, безсторонньою особою (аварійним комісаром, оцінювачем або експертом), а не потерпілим чи винуватцем самостійно.

З урахуванням викладеного суд вважає, що розмір заподіяної шкоди не може визначатись на підставі кошторисного розрахунку на виконання робіт, довідки про завдані матеріальні збитки, оскільки ці документи не містять інформації які саме пошкодження були заподіяні електроопорам, вартості утилізації залишків, а також містять інші необґрунтовані складові, які впливають на розмір шкоди (відрахування на соціальні заходи, загальновиробничі витрати, кошти на покриття додаткових витрат, пов`язаних з оподаткуванням, та інші затрати).

З огляду на викладене, суд приходить висновку, що документи надані позивачем є недопустимими доказами на підтвердження розміру заподіяної позивачу шкоди.

Позивачем також не надано доказів, які б підтверджували факт оплати зазначених сум на закупівлю матеріалів та виконання робіт, документів у підтвердження проведення господарських операцій, із вказаного розрахунку не вбачається, яку методику використав позивач при обрахунку матеріальної шкоди. Позивач також не скористався своїм правом заявити клопотання про призначення судової експертизи в суді.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 265, 268, 280 ЦПК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 11, 16, 22, 1166 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений та проголошений 20 липня 2022 року.

Суддя: В.І.Цитульський