Справа № 756/7001/20 Головуючий в суді І інстанції Андрейчук Т.В.
Провадження № 22-ц/824/5203/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Примушка О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення витрат на лікування та поховання спадкодавця,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_4 , спадкоємцями за законом першої черги після її смерті є він, їх діти - ОСОБА_5 і ОСОБА_5 , а також її батьки - відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позивач вказував, що його дружина страждала на онкологічне захворювання. На лікування ОСОБА_4 в Державі Ізраїль та в Україні він витратив 75 836,76 доларів США та 137 618,40 грн. Також 151 500,00 грн. ним було витрачено на організацію поховання ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідачів компенсацію витрат на лікування та поховання ОСОБА_4 у сумі по 15 167,35 доларів США та 57 824,00 грн. з кожного.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 компенсацію витрат на лікування спадкодавця у сумі 13 967,35 доларів США, компенсацію витрат на поховання спадкодавця у сумі 30 300 грн., та судовий збір у сумі 3 919,52 грн. з кожного. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просили його скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Обґрунтовували доводи апеляційної скарги тим, що місцевий суд не врахував, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що витрати на лікування ОСОБА_4 сплачені ним за рахунок його особистих коштів, ці витрати були розумними з точку зору їхнього розміру і необхідності їх здійснення.

На думку апелянтів, ритуальні послуги, які замовив позивач, у зв`язку з похованням спадкодавця, значно перевищують передбачений законодавством перелік ритуальних послуг, що є необхідними для здійснення поховання. Також вказували, що ці ритуальні послуги з ними не узгоджувались.

Апелянти також вказували на те, що всупереч норм ст. ст. 1281, 1282 ЦК України, позов пред`явлено передчасно, позаяк на сьогодні не встановлено вартість спадкового майна, а задовольнити вимоги кредитора спадкоємці можуть лише в межах вартості спадкового майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що грошові кошти у сумі 69 836,76 доларів США були витрачені на лікування захворювання ОСОБА_4 , яке загрожувало її життю, є розумними та необхідними, а тому ці витрати підлягають відшкодуванню за рахунок інших спадкоємців. Також, місцевий суд вважав доведеними витрати позивача на поховання спадкодавця у розмірі 151 500,00 грн.

Однак, колегія суддів, не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції в частині стягнення витрат на лікування виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

При покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця необхідно враховувати, що такі витрати повинні бути розумними, в тому числі щодо їх розміру та необхідності здійснення.

Статтею 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Виходячи із визначення поняття поховання відповідно до вказаного Закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 138).

ОСОБА_3 є чоловіком ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_5 - її доньками, а ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - її батьками. Таким чином, вказані особи є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 187-188, 191, 196, 199, 200).

05 травня 2020 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , звернувшись до державного нотаріуса Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини (т. 1, а. с. 179-190). 06 травня 2020 року спадщину після смерті дружини прийняв її чоловік ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 181).

З матеріалів справи також вбачається, що за життя спадкодавець ОСОБА_4 страждала на рак правої молочної залози.

У зв`язку з цим ОСОБА_4 проходила лікування в Державі Ізраїль, яке було організоване ТОВ "Ті.Ель.Ві. Ізраїльський центр медичного туризму" та здійснювалось у клініці "Медичний центр імені Сураскі" ("ІхіловСураскі") в м. Тель-Авів (т. 3, а.с. 4) і, відповідно до копії листа ТОВ "Ті.Ель.Ві. Ізраїльський центр медичного туризму", інвойси, виписані цим товариством на оплату лікування ОСОБА_4 на загальну суму 71 880,00 доларів США (т.1, а с. 17-58, т. 3, а.с. 4), були сплачені ОСОБА_6 (т.1, а. с. 59-61,т.3, а.с. 4).

При цьому оплата за професійний супровід, організацію обстежень, консультацій та лікування, координування дій пацієнта ОСОБА_4 з лікарями, пересилання та переклад медичних документів щодо результатів обстежень, аналізів та висновків лікарів здійснювало безпосередньо ТОВ "Ті.Ель.Ві. Ізраїльський центр медичного туризму", а тому витрати з оплати цих послуг теж нерозривно пов`язані з лікуванням ОСОБА_4 в Державі Ізраїль.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 27 березня 2020 року на поховання спадкодавця ОСОБА_4 позивачем було витрачено всього коштів на загальну суму 151 500,00 грн. Ці кошти були сплачені ФОП ОСОБА_7 за придбання домовини, вінків, оплату послуг з винесення домовини та її перевезення катафалком. (т. 1, а. с. 76)

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 10 грудня 2013 року подружжям ОСОБА_8 було уклало шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Калашовою Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 3261 (т. 1, а. с. 215-216).

За умовами шлюбного договору від 10 грудня 2013 року його сторони погодили, що все майно (рухоме та нерухоме), яке буде придбане та/або набуте чоловіком або дружиною після укладення цього договору та реєстрації шлюбу, є особистими майном і належить на праві особистої приватної власності тому з подружжя, на чиє ім`я воно було придбане або набуте. Грошові кошти на рахунках в банківських установах, будь-які банківські внески, у тому числі відсотки, нараховані по ним, вважаються особистою приватною власністю того з подружжя, на чиє ім`я, відкрито рахунок в установі банку. Будь-які зобов`язання за договорами позики, кредитним договорами, іншими договорами, правочинами є особистими зобов`язаннями того з подружжя, хто є стороною таких договорів.

Також, з матеріалів справи вбачається, що заробітна плата ОСОБА_4 за період з січня 2018 року по березень 2020 року становила 2 363 690,77 грн. (т.1, а.с.160).

Між ОСОБА_4 та ПАТ «МетЛайф» було укладено договір страхування життя, на підставі якого остання отримала суму страхового відшкодування на лікування раку жіночого органу у розмірі 852 000 грн. (т.1, а.с. 138)

Згідно даних декларації від 09 березня 2018 року, поданої після звільнення, позивачем вказано місце роботи після звільнення - безробітній (т.1, а.с. 119-123).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином не врахував вищенаведеного, не дослідив усіх обставини справи та не перевірив їх доказами і дійшов помилкового висновку щодо часткового стягнення витрат на лікування, позаяк позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що ним було витрачено на лікування ОСОБА_4 саме його власні кошти, при цьому, колегія суддів вважає, що саме пособі отримання позивачем в у борг, грошових коштів у сумі 70 000 доларів США, згідно розписки від 17 березня 2019 року (т.2, а.с.11), не може вважатися належним доказом підтвердженням витрат його особистих коштів на лікування ОСОБА_4 , позаяк належних і допустимих доказів, що саме ці кошти були витрачені на лікування спадкодавця, матеріали справи не містять, про це не йдеться і в самій позовній заяві від 12 червня 2020 року.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач довів належними та допустимими доказами, що ним особисто понесено матеріальні витрати на поховання ОСОБА_4 , що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами цих витрат, а саме копією товарного чеку, виданого на ім`я ОСОБА_3 на загальну суму 151 500,00 грн.

Таким чином, позаяк відповідачі, як спадкоємці ОСОБА_4 будь-яких доказів їх участі у витратах на поховання доньки не надали, то місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про покладення на них обов`язку по частковому відшкодуванню ними витрат ОСОБА_3 на поховання ОСОБА_4 .

Твердження апелянтів, що позов пред`явлено передчасно, оцінюються колегією суддів критично, позаяк відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з положеннями частин першої, другої статі 1220, частини першої статті 1222, частини третьої статті 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою статті 1220 цього Кодексу є день смерті особи. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що положення статті 1232 ЦК України, підлягають застосуванню до спірних правовідносин з часу прийняття спадщини, відповідно до ст. ст.1268, 1269 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ритуальні послуги, які замовив позивач, не погоджувалися з відповідачами і значно перевищують передбачений законодавством перелік ритуальних послуг, що є необхідними для здійснення поховання, також оцінюються колегією суддів критично, позаяк вони не підтверджені жодними належними доказами чи відповідними розрахунками їх нерозумності, а тому ці доводи не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення таких витрат.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про недоведеність позивачем заявлених по справі вимог в частині щодо стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь витрат, пов`язаних з лікуванням ОСОБА_4 , та вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу, а тому рішення суду першої інстанції в зазначеній частині необхідно скасувати, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог - відмовити. У решті оскаржуване рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року в частині стягнення витрат на лікування спадкодавця скасувати, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог - відмовити.

В іншій частині рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: