КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/2285/2022 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

при секретарі Загородній С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Приватні інвестиції» - Лойфер Анастасії Олегівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Турчин Андрій Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Турчин Андрій Анатолійович, в якому просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., вчинений 26 серпня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі під номером 2867, про стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, площею 0,2500 ґа, кадастровий номер: :03:004:0019, цільового призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с.Бобриця, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що приватним нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису не перевірено безспірності заборгованості. Також, позивач не погоджується із сумою заборгованості, із періодом стягнення та зазначив, що нотаріусом не встановлено який строк минув з дня виникнення права вимоги.

Також спірний виконавчий напис вчинений з порушенням порядку його вчинення, оскільки позивача не повідомлено про наявність відповідних вимог відповідача, що позбавило позивача можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги стягувача, або виконати їх. У зв`язку із цим, позивачем зазначено про те, що нотаріус не впевнився в розумінні та згоді боржника із пред`явленими до нього вимогами та їх визнанням.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем від 26 серпня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2867, про стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, площею 0,2500 ґа, кадастровий номер: :03:004:0019, цільового призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: Київська область, Києво - Святошинський р-н, с. Бобриця, яка належить ОСОБА_1 для задоволення вимог стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» від реалізації предмету іпотеки за іпотечним договором №37/17/17/07-НВС від 16 серпня 2007 року - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на користь ОСОБА_1 1261 грн 20 к. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, 25 жовтня 2021 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Приватні інвестиції» - Лойфер Анастасія Олегівна подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову.

Посилається на те, що суд першої інстанції розглянувши справу по суті на стадії підготовчого провадження не лише порушив приписи Цивільно -процесуального кодексу України, а й позбавив відповідача ряду процесуальних прав, зокрема права на участь у судовому засіданні, права надати пояснення суду щодо питань, які виникають під час судового розгляду, права заперечувати проти доводів і міркувань позивача.

Крім того, посилається на те, що всупереч висновкам суду першої інстанції чинне законодавство України не передбачає обов`язковою умовою для вчинення виконавчого напису надання нотаріусу доказів отримання боржником копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання. Достатнім є надання доказів надсилання такої вимоги.

Посилається на те, що ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» направляло вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання листами від 14 лютого 2020 року за № 1369989 та від 25 березня 2020 року за № 1369989, що свідчить про дотримання визначеної чинним законодавством України процедури вчинення виконавчого напису та необґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст.37 Закону України « Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 199 року.

Переглядаючи справу апеляційний суд виходить з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що 16 серпня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №37/17/17/07-НВС за яким позивачу надано кредит у розмірі 175 000,00 доларів США, та за умовами якого в іпотеку ВАТ «Кредитпромбанк» передано земельну ділянку, площею 0,2500 ґа, кадастровий номер: :03:004:0019, цільового призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с.Бобриця (а.с. 14-17, том 1).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на земельну ділянку, площею 0,2500 ґа, кадастровий номер: :03:004:0019, цільового призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с.Бобриця, належить ОСОБА_1 , та знаходиться в іпотеці, іпотекодавець: ОСОБА_1 , іпотекодержатель - ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» (а.с. 19-20, том 1).

Згідно договору про відступлення прав вимоги №2151/К від 05 лютого 2020 року, виконання зобов`язання боржника за вищевказаним кредитним договором перейшли від ВАТ «Кредитпромбанк» до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» (а.с. 83-84, том 1).

26 серпня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис.

Відповідно до змісту спірного виконавчого напису, сума заборгованості складає 415 656,52 доларів США та 4 500,00 грн., в тому числі:

прострочена заборгованість по кредиту - 173 855,00 доларів США;

заборгованість по відсоткам - 241 801,40 доларів США;

плата за вчинення виконавчого напису - 4 500,00 грн.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (ст.88 Закону України «Про нотаріат»).

Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 передбачено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, вказуються відповідні відомості стягувача та боржника.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»).

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Існування спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором на момент вчинення виконавчого напису є тією обставиною, яка виключає безспірність боргу та можливість його стягнення з боржника за виконавчим написом нотаріуса.

(Постанова Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 759/6167/18).

Верховний Суд у цивільній справі №554/6777/17 дійшов висновку про те, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що по даній справі не встановлено дотримання ні першого, ні другого з етапів.

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18).

Враховуючи викладене доводи скаржника про направлення вимоги боржнику колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки саме по собі направлення повідомлення не підтверджує факт отримання боржником вказаного повідомлення.

Судом встановлено, що позивачем не отримано вимоги, а про наявність відповідних вимог відповідача за кредитним договором, позивач дізнався лише після відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій, що позбавило позивача можливості виразити свої заперечення з приводу визначеної заборгованості. Однак, приватний нотаріус, вчиняючи спірний виконавчий напис, на ці обставини уваги не звернув, що призвело до передчасного вчинення виконавчого напису.

Отже, колегія суддів вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою скаржником вказується на порушення порядку розгляду справи, чим порушено норми процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із даним позовом до суду.

29 грудня 2020 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 41-42, том 1).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи в розгляд справи в загальному позовному провадженні.

Призначено підготовче судове засідання на 01 червня 2021 року на 09 год. 00 хв. (а.с. 152-153, том 1).

01 червня 2021 року Шевченківським районним судом м. Києва відкладено судове засідання на 26 серпня 2021 року на 08 год. 30 хв (а.с.161, том 1).

26 серпня 2021 року постановлено рішення суду.

Згідно ст.196 ЦПК України, для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст.200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про:

1) залишення позовної заяви без розгляду;

2) закриття провадження у справі;

3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд з`ясовує думку сторін щодо дати призначення судового засідання для розгляду справи по суті.

Однак, судом в порушення вимог цивільного процесуального закону не вирішено питання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті та 26 серпня 2021 року ухвалено судове рішення по суті позовних вимог, тобто у підготовчому засіданні.

При цьому, матеріали справи не містять заяви відповідача про визнання позовних вимог, що давало б можливість суду першої інстанції ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Пунктом 4 ч.1 ст.376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції хоч і дійшов обґрунтованого висновку по суті позовних вимог, однак вказані вище порушення норм процесуального права є беззаперечною підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

На підставі вищевикладеного рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1261 грн 20 к. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Приватні інвестиції» - Лойфер Анастасії Олегівни- задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем від 26 серпня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2867, про стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, площею 0,2500 ґа, кадастровий номер: :03:004:0019, цільового призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: Київська область, Києво - Святошинський р-н, с. Бобриця, яка належить ОСОБА_1 для задоволення вимог стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» від реалізації предмету іпотеки за іпотечним договором №37/17/17/07-НВС від 16 серпня 2007 року - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на користь ОСОБА_1 1261 грн 20 к. витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2022 року.

Головуючий

Судді