Номер провадження 4-с/756/66/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Олифіренко Д.М.

за участю скаржника ОСОБА_1

суб?єкта оскарження - ОСОБА_2

боржника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: старший державний виконавець Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцький Тимофій Костянтинович, боржник: ОСОБА_3 на дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2022 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва на дії (бездіяльність) старшого державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Т.К.

В обґрунтування поданої скарги зазначає, що 03 грудня 2021 року він звернувся до Печерського відділу ДВС зі заявою про примусове виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 червня 2021 року по справі № 757/18261/20-ц в частині стягнення на його користь з ОСОБА_3 судових витрат у розмірі 2246,29 грн. та прийняття постанови про примусове виконання рішення суду.

Через відсутність фактичного виконання рішення суду, 14 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернувся із інформаційним запитом про стан виконання судового рішення. За телефонним зверненням державний виконавець повідомив, що через проблему із рахунком в банку, реквізити якого зазначені стягувачем у заявах про відкриття виконавчого провадження, кошти повернуті на депозитний рахунок ДВС.

21 квітня 2022 року зателефонував до АТ КБ «Приватбанк», в якому знаходиться банківський рахунок. Під час телефонної розмови спеціаліст банку здійснив перевірку та повідомив, що ніяких коштів на рахунок банку не надходило. Того ж дня, зателефонував державний виконавець, який повідомив, що кошти знайшлися, виконавче провадження закінчено, а стягнуті з боржника кошти в повному обсязі знаходяться на депозитному рахунку Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), проте ним буде підготовлено розпорядження про перерахування коштів стягувачу. Вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно, оскільки відсутнє фактичне виконання, тому є незаконною. Також вважає незаконною бездіяльність державного виконавця, яка виразилася у не підготовки розпорядження про перерахування коштів стягувачу, оскільки суперечить п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

За викладених обставин, просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Т.К. про закінчення виконавчого провадження ВП « 67807191 від 20 грудня 2021 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 травня 2022 року скаргу передано на розгляд судді Шевчуку А.В.

Ухвалою суду від 05 травня 2022 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 липня 2022 року скасовано ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2022 року та направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 липня 2022 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 01 серпня 2022 року відкрито провадження по скарзі та призначено до розгляду на 13 вересня 2022 року.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити скаргу в повному обсязі з підстав та мотивів викладених в поданій скарзі. Зазначив, що рішення суду виконано, кошти надійшли на його рахунок лише в липні 2022 року. Проте, зазначив, що правових підстав для завершення виконавчого провадження за умови не надходження коштів на його рахунок відсутні. Виконавець своєчасно не приймав розпорядження про зарахування коштів на його рахунок.

Державний виконавець в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданої скарги. Пояснив, що його дії були вчинені у відповідність із дотриманням Закону України «Про виконавче провадження». Після перерахування боржником коштів на депозитний рахунок відділу ним було здійснено розпорядження про перерахунок коштів. Для того щоб не було порушено права боржника після надходження коштів прийнято постанову про закриття виконавчого провадження. Вважає в його діях відсутня бездіяльність тому, що він видавав розпорядження, що доводиться випискою по виконавчому провадженню, а грошові кошти не зараховувалися на рахунок стягувача через відсутність в нього ідентифікаційного коду. На даний час кошти отримані боржником в повному обсязі.

Боржник в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Вислухавши пояснення скаржника, суб`єкта оскарження державного виконавця Левіцького Т.К. та боржника, дослідивши письмові докази, копії матеріалів виконавчого провадження, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб,які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до положень статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З досліджених судом копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 67807191, встановлено, що за заявою ОСОБА_1 постановою старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Т.К. від 08 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 757/18261/20-ц, виданого Оболонським районним судом м. Києва 27 жовтня 2021 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 2246,29 грн.

Окрім того, 08 грудня 2021 року старшим державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцьким Т.К. винесено постанову про розмір витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення виконавчого збору.

Як вбачається з розпорядження № 67807191 від 14 грудня 2020 року грошові кошти, які надійшли на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 757/18261/20-ц виданого 27 жовтня 2021 року необхідно перерахувати: 224,62 грн. виконавчого збору; 69,00 грн. витрат виконавчого провадження; 232,00 грн. витрат виконавчого провадження.

Постановою старшого державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Т.К. від 20 грудня 2021 року закінчено виконавче провадження № 67807191, у зв`язку із фактичним виконанням виконавчого документа.

Постановою старшого державного виконавця Печерського відділу ДВС Левіцького Т.К. від 17 січня 2022 року внесено зміни в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме зазначено РНОКПП стягувача: НОМЕР_1 .

Як видно зі заяви стягувача, ОСОБА_1 уточнював реквізити банківського рахунку для зарахування стягнутих коштів, в якій зазначив зазначення коду РНОКПП отримувача та рахунок отримувача (том 1 а.с.242).

Постановою старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Т.К. від 17 січня 2022 року внесено зміни в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме заповнено РНОКПП стягувача: НОМЕР_1 .

Згідно розпорядження № 67807191 від 17 січня 2022 року грошові кошти, які надійшли на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 757/18261/20-ц виданого 27 жовтня 2021 року необхідно перерахувати: 2246,29 грн. на користь ОСОБА_1 .

Постановою старшого державного виконавця Печерського відділу ДВС Левіцького Т.К. від 25 січня 2022 року внесено зміни в автоматизованій системі виконавчого провадження, в частині зазначення номеру коду РНОКПП стягувача: НОМЕР_2 замість РНОКПП: НОМЕР_1 .

Розпорядженням старшого державного виконавця Печерського відділу ДВС Левіцького Т.К. № 67807191 від 09 травня 2022 року грошові кошти, що надійшли на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 757/18261/20-ц виданого 27 жовтня 2021 року необхідно перерахувати: 2246,29 грн. на користь ОСОБА_1 .

Згідно платіжного доручення № 123190 від 09 червня 2022 року грошові кошти в розмірі 2246,29 грн. перераховані на рахунок стягувача ОСОБА_1 .

З інформаційної довідки з автоматизованої системи виконавчого провадження, з якої судом досліджено про процесуальні дії державного виконавця, державним виконавцем 14 грудня, 17 січня 2022 року та 09 травня 2022 створювалися розпорядження про спрямування коштів в сумі 2246,29 грн. на користь стягувача.

Враховуючи вище зазначене, суд не вбачає правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною бездіяльність державного Печерського відділу ДВС Левіцького Т.К., яка полягає в не підготовці розпорядження про перерахування коштів ОСОБА_1 , оскільки з досліджених судом матеріалів виконавчого провадження встановлено, що державний виконавець приймав розпорядження про перерахунок коштів, проте через відсутність ідентифікаційного коду боржника грошові кошти поверталися на депозитний рахунок ДВС, а тому бездіяльність державного виконавця відсутня. Станом на час розгляду справи кошти надійшли на рахунок стягувача.

Стаття 13 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачає що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пункт 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно положення п. 21 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року в редакції, що діяла на час вчинення виконавчих дій, передбачено, що закінчення виконавчого провадження здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 39 Закону. У разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби коштів, стягнутих з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), достатніх для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника, виконавець після підготовки розпорядження державного виконавця, передбаченого пунктом 13 розділу VII цієї Інструкції, виносить постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону.

Відповідно до частини другої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Суд звертає увагу, що порядок примусового виконання рішення, передбачений ЗУ «Про виконавче провадження» перш за все направлений на реальне виконання рішення суду, що є однією із важливих складових принципу права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а не його ілюзорне поняття.

Щодо оскаржуваної постанови від 20 грудня 2021 року державного виконавця Печерського відділу ДВС Левіцького Т.К. про закінчення виконавчого провадження № 67807191 суд приходить до переконання, що вона прийнята передчасно, оскільки як встановлено в судовому засіданні та не заперечується держаним виконавцем фактичного виконання судового рішення згідно з виконавчим документом станом на дату прийняття оскаржуваної постанови не відбулось, тобто подія, яка є підставою для закриття провадження не настала. Грошові кошти на рахунок стягувача ОСОБА_1 на момент закриття виконавчого провадження не надійшли, отже постанова державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Т.К. від 20 грудня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 67807191 підлягає скасуванню.

Незважаючи на те, що станом на дату розгляду скарги судове рішення фактично виконано, й стягувач отримав грошові кошти, але станом на дату звернення зі скаргою у травні 2022 року, існують підстави для скасування постанови про закриття виконавчого провадження від 20 грудня 2021 року.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: старший державний виконавець Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцький Тимофій Костянтинович, боржник: ОСОБА_3 на дії державного виконавця задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левіцького Тимофія Костянтиновичапро закінчення виконавчого провадження № 67807191 від 20 грудня 2021 року.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідного тексту ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 19 вересня 2022 року.

Суддя Шролик І.С.