Справа №461/2456/22
Провадження №2/461/902/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Гель І.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобалєвої Алли Михайлівни про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє адвокат Кусь Юрій Орестович, звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», в якому просять суд визнати неправомірним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни №24378216 від 12.09.2015 року про державну реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (державна реєстрація прав та їх обтяжень) за TOB ««ФК» Вектор Плюс».

В обґрунтування заявленого позову покликаються на те, що 10.06.2008 між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір N21301/0608/88-090, за умовами якого ОСОБА_5 отримала в позику грошову суму у розмірі 65 000 доларів США. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №1301/0608/88-090, 10.06.2008 між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки та Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Пелех О.З. та зареєстрований за №1266, предметом якого є житлова квартира у АДРЕСА_2 , загальна площа 71,6 кв. м. 28.11.2012 між ВАТ «Сведбанк» та TOB «Факторингова компанія Вектор Плюс» укладено договір Факторингу №15, за яким банком відступлено право вимоги за кредитним договором від 10.06.2008 №1301/0608/88-090 та іпотечним договором від 10.06.2008 TOB «ФК Вектор Плюс». Позивачі зазначили, що TOB «ФК Вектор Плюс» є власником квартири у АДРЕСА_2 , підставою виникнення права власності є Договір іпотеки, номер 1266, укладений 10.06.2008, посвідчений приватним нотаріусом Львівського MHO Пелех О.З. Державна реєстрація права власності проведена 12.09.2015 державним реєстратором - приватним нотаріусом Кобелєвою A.M., Київський міський нотаріальний округ. Позивачі зазначили, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями після її смерті є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Позивачі стверджують, що рішення нотаріуса є неправомірним та підлягає скасуванню, оскільки ПНКМНО ОСОБА_6 не вчиняла нотаріальної дії з нерухомим майном, яке є предметом іпотеки, відтак у неї не було повноважень на прийняття рішення про державну реєстрацію права власності. Окрім того, позивачі вважають, що іпотекодержатель недотримався обов`язку, передбаченого Законом України «Про іпотеку» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, щодо надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, що унеможливило встановлення нотаріусом завершення 30-денного строку, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі й шляхом набуття права власності, а також не надав нотаріусу необхідний перелік документів для проведення реєстраційних дій, що свідчить про те, що державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за TOB «ФК «Вектор Плюс» проведена з порушенням положень законодавства. Також, позивачі стверджують, що ОСОБА_5 була власником квартири по АДРЕСА_3 , та фактично проживала за вказаною адресою на момент звернення стягнення на предмет іпотеки, відтак нотаріусом не дотримано норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Просять позов задоволити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.05.2022 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

19.07.2022 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» Блажевський П.І. подав клопотання про закриття провадження у справі, оскільки у даній справі відсутній предмет спору.

19.07.2022 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» Блажевський П.І. подав клопотання про застосування строку позовної давності.

19.07.2022 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» Блажевський П.І. подав відзив на позовну заяву, у якому щодо задоволення позову заперечив. В обґрунтування відзиву покликається на те, що ОСОБА_5 зверталася до суду з приводу оскарження дій нотаріуса та в позовній заяві зазначала, що вона дізналася про оскаржувану реєстраційну дію 07.10.2015, отримавши талон про зняття з реєстрації місця проживання. Представник відповідача стверджує, що позивачі звернулися до суду з даним позовом лише 2022 року, тобто поза межам строку позовної давності. Окрім того, ОСОБА_2 зазначив, що відповідно до п.11 Договору іпотеки, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на Предмет іпотеки в разі невиконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання повністю або частково, у т.ч. якщо Іпотекодавець не поверне Іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, і іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з Основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених Основним зобов`язанням та цим Договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення Основного зобов`язання (як основного боргу, так і процентів за ним). При настанні зазначених у першому абзаці цього пункту Договору випадків Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення Основного зобов`язання та зобов`язань, передбачених цим Договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов цього Договору. Відтак, сторони за взаємною згодою встановили, що визначений у другому абзаці цього пункту Договору тридцятиденний строк починає відраховуватися з дати, що зазначена на квитанції, яка надається Іпотекодержателю відділенням зв`язку при відправленні Іпотекодавцю листа з вимогою про усунення порушення Основного зобов`язання з повідомленням про вручення, або дата зазначена на такому листі, що отриманий Іпотекодавцем особисто у Іпотекодержателя. Тому Вимога вважається отриманою як в момент скерування вимоги так в момент її отримання. Також, представник відповідача зазначив, що нотаріус, як спеціальний суб`єкт у сфері реєстрації речових прав на нерухоме майно, має необхідний обсяг повноважень для прийняття рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно за результатами здійснення нотаріальної дії з нерухомим майном, а саме - посвідчення одностороннього правочину - заяви про задоволення Іпотекодержателем своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, відтак твердження позивачів щодо неправомірності дій нотаріуса є безпідставними. Окрім того, ОСОБА_2 зазначив, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», для застосування даного закону до правовідносин необхідна сукупність певних обставин, а саме: проживания майнового поручителя та одномоментно позичальника в спірному майні та відсутність у майнового поручителя та одномоментно позичальника у власності іншого нерухомого майна. Представник відповідача стверджує, що ОСОБА_5 проживала у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , яка на праві власності належить чоловіку та поручителю ОСОБА_4 . Відтак, до даних правовідносин не можуть бути застосовані норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19.07.2022 у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі відмовлено.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01.08.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив такі задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 щодо задоволення позову заперечив, просив відмовити у задоволенні такого.

Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобалєва Алла Михайлівна в судове засідання не з`явилася, однак про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, що 10 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 укладеного кредитний договір № 1301/0608/88-090, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 65000,00 доларів США із сплатою 11,9% річних за весь строк фактичного користування кредитом, до 09 червня 2018 року /а.с.21-23/.

На забезпечення виконання зобов`язання між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 10 червня 2008 року укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пелех О.З. Згідно з умовами договору, ОСОБА_5 передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 71,6 кв.м, житловою площею 56,5 кв.м, що складається з трьох житлових кімнат, приміщення ІІ, ІІІ, VI, XIV, XV, IX у спільному користуванні, комора в підвалі 12,0 кв.м /а.с24-26/.

Згідно п. 11 Іпотечного договору сторонами визначено, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов`язання повністю або частково, у т.ч. якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання. а також в інших випадках, передбачених основним зобов`язанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання (як основного боргу, так і процентів за ним) /а.с.25/.

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ПАТ «Сведбанк» укладений договір факторингу № 15, згідно якого банк відступив, а ТОВ «ФК «Вектор Плюс» прийняла право вимоги, у тому числі за кредитним договором від 10 червня 2018 року та іпотечним договором від 10 червня 2008 року, укладеним між ОСОБА_5 та ВАТ «Сведбанк» /а.с.14-18/.

11 вересня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. видано свідоцтво, зареєстроване у реєстрі за № 2376, яким посвідчено заяву ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про те, що 12 травня 2015 року поштою «Тимруку (чоловік)» передано заяву, у якій ТОВ «ФК «Вектор Плюс» вимагало дострокового виконання основного зобов`язання за кредитним договором станом на 08 травня 2015 року, сплати 2210447,21 грн. заборгованості за кредитом, 358511,24 грн. відсотків, 445354,65 грн. пені, та повідомляло про намір звернути стягнення на предмет іпотеки /а.с.19/.

12 вересня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. на підставі іпотечного договору прийнято рішення № 24378216 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_5 за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» /а.с.12/.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1 Закону України «Про заставу», стаття 572 ЦК України).

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Враховуючи вимоги наведених положень закону, а також умови договору іпотеки, суд дійшов висновку, що ТОВ «ФК «Вектор Плюс» набуло право у позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки.

Частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до пункту 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (у редакції, чинній на момент вчинення реєстраційної дії), для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов`язання, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Тобто для реалізації позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні відповідне волевиявлення та вчинення певних дій іпотекодержателем, якщо договором не передбачено іншого порядку.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент вчинення реєстраційної дії) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Отже, на нотаріуса як на державного реєстратора під час вчинення такої реєстраційної дії законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, передбаченим пунктом 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (у редакції, чинній на момент вчинення реєстраційної дії), необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, а й, передусім, встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. Такий обов`язок покладено на нотаріуса як державного реєстратора згідно з правилом частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент вчинення реєстраційної дії).

З матеріалів справи вбачається, що вручення ТзОВ «ФК «Вектор плюс» вимоги про усунення порушень основного зобов`язання було здійснене члену сім`ї одержувача ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (чоловікові). Даний факт засвідчений нотаріусом, про що видано відповідне свідоцтво /а.с.19/.

Окрім того, відповідно до п. 11 іпотечного договору від 10 червня 2008 року сторонами визначено, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов`язання повністю або частково, у т.ч. якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов`язанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання (як основного боргу, так і процентів за ним) /а.с.25/.

При настанні зазначених у першому абзаці цього пункту Договору випадків Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення Основного зобов`язання та зобов`язань, передбачених цим Договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов цього Договору.

Як вбачається з іпотечного договору від 10 червня 2008 року, укладеного між ОСОБА_5 та ВАТ «Сведбанк», сторони встановили, що визначений у другому абзаці цього пункту Договору тридцятиденний строк починає відліковуватись з дати, що зазначена на квитанції, яка надається Іпотекодержателю відділенням зв`язку при відправленні Іпотекодавцю листа з вимогою про усунення порушення Основного зобов`язання з повідомленням про вручення, або дата, зазначена на такому листі, що отриманий Іпотекодавцем особисто у Іпотекодержателя.

З наведеного встановлено, що підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вручення ТзОВ «ФК «Вектор плюс» вимоги боржнику здійснено належним чином та у встановлений законодавством спосіб. Окрім того, слід зазначити, що ОСОБА_4 є учасником правовідносин з приводу кредитного зобов`язання, оскільки є поручителем виконання основного зобов`язання згідно з договором поруки від 10 червня 2008 року.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», пунктом 1 якого передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуто (відчужено без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та (або) предметом іпотеки відповідно до статті 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника (майнового поручителя) або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Установлений Законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника).

Як зазначено у кредитному договорі № 1301/0608/88-090 від 10 червня 2008 року, іпотечному договорі від 10 червня 2008 року адреса проживання та реєстрації боржника ОСОБА_5 є АДРЕСА_4 .

Окрім того, з копії позовної заяви ОСОБА_5 до ТзОВ «ФК «Вектор плюс», поданої до Галицького районного суду м.Львова 09 березня 2016 року, позивач зазначила адресу: АДРЕСА_6 /а.с.86-90/.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_5 не проживала, у вказаний період користувалася іншими житловими приміщеннями, відтак відсутні підстави для застосування в даному випадку Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідно до п. 11, 12 договору іпотеки зазначено про застереження на задоволення вимог іпотекодержателя, яке надає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки, на підставі цього договору, шляхом продажу від свого імені предмета іпотеки на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», а також переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця. При цьому, це застереження визначається сторонами як договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

Право власності на передане в іпотеку майно переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя, якщо протягом тридцяти календарних днів іпотекодавець не задоволить вимогу іпотекодержателя про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов`язання та/або умов цього договору.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відтак, право власності на квартиру АДРЕСА_5 перейшло до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відповідно до умов іпотечного договору та Закону України «Про іпотеку», що є законною підставою для державної реєстрації такого права.

Окрім того, факт відступлення ПАТ «Сведбанк» права вимоги ТОВ «ФК «Вектор Плюс» підтверджується копією договору факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, а також витягом з Реєстру заборгованостей боржників № 1-Б /а.с.14-18/.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни №24378216 від 12.09.2015 року про державну реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , (державна реєстрація прав та їх обтяжень) за TOB ««ФК» Вектор Плюс» прийнято відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та з дотриманням Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а тому вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Окрім того, представником відповідача ОСОБА_2 заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

У відповідності до вимог п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення в цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 3, 4, 5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При порушенні суб`єктивного цивільного права особа може звернутися з позовом до суду за захистом. Необхідно розрізняти право на позов у матеріальному розумінні і право на позов у процесуальному розумінні.

У матеріальному розумінні право на позов - це право вимагати від суду ухвалення рішення про захист порушеного суб`єктивного права і право отримати такий захист. Закінчення строку позовної давності позбавляє сторону можливості вимагати примусового здійснення права через суд, але не позбавляє права звернутися за захистом до суду взагалі, оскільки для подання позовної заяви до суду про захист порушеного суб`єктивного права законодавець будь-яких строків не встановив.

Право на позов у процесуальному розумінні - це право на подання позовної заяви з метою захисту порушеного права, не обмежене строками позовної давності. Вимоги щодо захисту порушеного права розглядаються судом незалежно від позовної давності, але закінчення строку позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у грудні 2018 року зверталися до Галицького районного суду м.Львова із позовом про визнання неправомірним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 24378216від 12 вересня 2015 року. Вказане свідчить про те, що позивачі були обізнані про рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобалєвої Алли Михайлівни №24378216 від 12.09.2015 року про державну реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , ще у 2018 році. Однак, із даним позовом звернулася лише 24 травня 2022 року.

Відтак, суд приймає до уваги доводи представника відповідача щодо застосування строків позовної давності. При цьому суд бере до уваги, що значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин, дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активного здійснення належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин.

А особливістю вирішення спору про захист порушеного права за умови пропуску строку позовної давності є те, що положення кодексу про сплив строку позовної давності є підставою для відмови в позові лише за умови його обґрунтованості, тобто за умови наявності порушеного права.

З огляду на викладене, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», судом не встановлено порушення права позивачів, відтак не вбачає необхідності у застосуванні строків позовної давності.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову необхідно залишити за позивачами.

На підставі вищевикладеного та керуючись ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 322, 526, 610-612, 625 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 258, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобалєвої Алли Михайлівни про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачами.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів,з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_8 .

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_8 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», адреса: 01000, м.Київ, просп. Московський, 28 а, .

Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобалєва Алла Михайлівна, адреса: 01054, м.Київ, вул. Дмитрівська, 33.

Повний текст рішення суду виготовлено 12.09.2022.

Суддя Зубачик Н.Б.