ПОСТАНОВА

іменем України

20 вересня 2022 року м. Кропивницький

справа № 404/9335/19

провадження № 22-ц/4809/539/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Черненка В.В.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Державна казначейська служба України, Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області,

третя особа - Сектор превентивної діяльності (м. Новомиргород),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02 грудня 2021 року, у складі судді Варакіної Н.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (далі по тексту ГУНП в Кіровоградській області), третя особа Сектор превентивної діяльності (м. Новомиргород), про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

В обґрунтування позову вказав, що працює торгівельним агентом і його робота полягає у відвідуванні магазинів в різних населених пунктах. 22 травня 2019 року позивач знаходився в м. Новомиргород Кіровоградської області, та, керуючи автомобілем OpelAstra реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`їжджав там магазини. Близько 15:35 години, біля будинку 39 по вул. Соборності у м. Новомиргород Кіровоградської області позивача зупинив начальник СРПП №1 Новомиргородського відділення поліції Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_2, який вимагав пред`явити йому документи, заявивши, що автомобіль позивача є підозрілим. На запитання позивача про причину зупинки ОСОБА_2 відповів, що позивач порушив ПДР, не ввімкнувши покажчик повороту при здійсненні маневру. Позивач заперечив проти порушення і попрохав пред`явити докази порушення, при цьому пред`явив працівнику поліції документи, визначені ПДР, але в руки їх йому не дав. Докази позивачу не надали, а запропонували пройти в їх службовий автомобіль, на що позивач відмовився. Після цього ОСОБА_2 повідомив, що підозрює позивача в алкогольному сп`янінні і запропонував пройти тест за допомогою пристрою «Драгер». Позивач погодився, але попросив це зробити у присутності двох свідків. Замість того, щоб запросити свідків, ОСОБА_2 розбив скло в автомобілі позивача і разом з напарником витягли позивача назовні, при цьому нанісши тілесні ушкодження, від чого все лице і руки були в крові, наділи кайданки. Після цього без санкції суду і без згоди позивача провели обшук в автомобілі, а коли побачили, що пасажир позивача знімає все на відео, зняли кайданки, посадили позивача в службовий автомобіль та повезли у відділок поліції, де ОСОБА_2 виніс відносно позивача постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України, а поліцейський ОСОБА_3 склав протокол про адміністративне правопорушення за cт.185 КУпАП. У подальшому рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 липня 2019 року постанова серії ДП018 № 015204 від 22 травня 2019 року, винесена начальником СРПП №1 Новомиргородського відділення поліції Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 cт.122 КУпАП України, визнана протиправною та скасована, а постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2019 року справу про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за cт.185 КУпАП України провадженням закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Посилався на те, що у зв`язку з незаконним затриманням, пов`язаним з пошкодження належного йому автомобіля, незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності, незаконним накладенням штрафу йому спричинена матеріальна та моральна шкода. Вартість відновлювального ремонту відповідно до звіту експерта-товарознавця від 23 травня 2019 року №30-19 складає 7780,68 грн, за проведення експертної оцінки позивач заплатив 1200 грн, а всього спричинена позивачу матеріальна шкода на суму 8980,68 грн. Також зазначив, що переніс фізичні страждання, коли працівники поліції безпідставно застосували до нього фізичну силу, витягли з автомобіля, спричинивши йому при цьому ушкодження, наділи кайданки, незаконно доставили у відділ поліції, склали незаконний протокол і постанову про адміністративні правопорушення. Незаконні дії працівників поліції принизили його честь та гідність, призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Пошкодження автомобіля призвело до моральних страждань, оскільки позивач змушений був шукати оцінювача для встановлення спричиненої шкоди, не міг довгий час користуватися пошкодженим автомобілем, що також позначилося на його заробітку, бо позивач не міг без автомобіля виконувати свої обов`язки торгового агента.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з Державного бюджету України на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8980,68 грн та моральної шкоди 100000 грн, а також в рахунок повернення сплачених сум за надання правової допомоги 10000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02 грудня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8980,68 грн, моральної шкоди - 16740 грн та 10000 грн витрат на правничу допомогу. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ГУНП в Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші сторони у судове засідання своїх представників не направили. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності представників відповідачів та третьої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 липня 2019 року задоволено позов ОСОБА_1 до начальника СРПП №1 Новомиргородського відділення поліції Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Визнано протиправною постанову від 22 травня 2019 року серії ДП018 №015204, винесену начальником СРПП №1 Новомиргородського відділення поліції Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 cт.122 КУпАП України (т.1 а.с.9-11).

Постановою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12 серпня 2019 року справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за cт.185 КУпАП України провадженням закрито у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення (т.1 а.с.12).

Відповідно до звіту про незалежну експертну оцінку легкового автомобіля оцінювача експерта-товарознавця №30-19 від 23 травня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 7780,68 грн (т.1 а.с.23-37). За проведення експертної оцінки позивачем сплачено 1200 грн, що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт від 24 травня 2019 року та розрахунковою квитанцією від 24 травня 2019 року серії ЛВАК №704625 (т.1 а.с.14,15).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди позивачеві у зв`язку з незаконним притягнення його до адміністративної відповідальності, а також завданої матеріальної шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173,1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Статті 1173,1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок місцевого суду про те, що докази щодо заподіяння матеріальної шкоди знайшли своє підтвердження, а тому 8980,68 грн підлягають стягненню на користь позивача.

Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною третьою ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.2 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного накладення штрафу.

Пунктом четвертим ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим законом, виникає також у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається), у тому числі, і моральна шкода.

Статтею четвертою Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів Державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував під адміністративним переслідуванням у період з 22 травня 2019 року (дата винесення щодо нього постанови та складення протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності) по 12 серпня 2019 року (дата постанови Новомиргородського районного суду Кіровоградської області про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення), а всього 2 місяці 21 день. Крім того, апеляційний суд також враховує факт незаконного затримання позивача.

Межі відшкодування моральної шкоди під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством і судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої на день відшкодування. Дана позиція відображена у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року по справі № 468/901/17-ц.

Враховуючи те, що розмір мінімальної заробітної плати станом на 2021 рік у місячному розмірі дорівнював 6000 грн, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що сума моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача, складає 16740 грн.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати, пов`язані з правничою допомогою у розмірі 10000 грн, оскільки підтверджуються наявними в матеріалах справи договором про надання правової допомоги від 12 листопада 2019 року, розрахунком суми гонорару за надану професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн, квитанцією до прибуткового касового ордера від 12 листопада 2019 року №78 у сумі 10000 грн (т.1 а.с.18-19,203,204).

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02 грудня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2022 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

В.В. Черненко