Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2022 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С.,

за участю секретаря судового засідання - Йогансен К. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначало, що 07.03.2008 між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, станом на 31.08.2019 у нього утворилась заборгованість, позивач просив стягнути з відовідача на його користь заборгованість у розмірі 23289 грн. 83 коп. за кредитним договором № б/н від 07.03.2008, яка складається з наступного: 510 грн. 76 коп. заборгованість за кредитом, 16462 грн. 69 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4731 грн. 15 коп. пеня та комісія, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1085 грн. 23 коп. штраф (процентна ставка).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву, надісланому на адресу суду, вказав на те, що у заяві, підписаній сторонами, зазначено, що кредитний ліміт установлений банком у розмірі 500 грн., базова процентна ставка на момент підписання договору становить 1,9% на місяць, а термін дії картки встановлений до березня 2012 року.

Одночасно, посилаючись на те, що з 31.07.2009 позивач отримав право звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, реалізувати це право позивач мав протягом трьох років, а саме до 30.06.2012, ОСОБА_1 просив застосувати позовну давність, у зв`язку з чим, відмовити у задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача.

Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що згідно умов договору, договір діє впродовж 12 місяців з моменту його підписання, якщо протягом вказаного строку одна із сторін не проінформує іншу про припинення дії кредитного договору, він автоматично продовжується на такий же строк.

Таким чином, кредитний договір чинний, обставини, на які посилається відповідач, не відповідають дійсності, а позивачем дотримано строк позовної давності при зверненні до суду.

Щодо стягнення з позивача судових витрат, відповідачем не надано доказів на підтвердження понесених витрат та розрахунку заявлених витрат.

У запереченнях, відповідач зазначив, що позивач звернувся до суду з пропуском позовної давності, визначеної законом, крім того, позивачем не надано доказів видачі відповідачеві після 31.03.2012 картки з новим строком дії, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позовної заяви.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав на те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд ухвалив розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 .

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 07.03.2008 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н (далі - договір) (а.с. 10).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Як вбачається із заяви, що відповідачу видано платіжну картку Visa з кредитним лімітом у розмірі 500 грн., базова процентна ставка на момент підписання договору становить 1,9% на місяць та строком дії до березня 2012 року.

Відповідно до п. 3.1.3 розділу ІІ Умов та правилами надання банківських послуг після закінчення строку дії, відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше не надійшла заява отримувача про закриття карткового рахунку, а також при умові наявності коштів на картковому рахунку для оплати послуг зі здійснення розрахункових операцій по картрахунку та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором (а.с. 11-17).

Згідно з довідкою, наданою позивачем, відповідачеві було видано кредитну картку № НОМЕР_1 від 07.03.2008 з терміном дії до 03.2012 (а.с. 63).

Доказів видачі відповідачу кредитної картки з новим терміном дії, або ж продовження терміну дії вищезазначеної картки, позивачем суду не надано.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує.

Згідно з розрахунками, наданими позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 31.08.2019 становить 23289 грн. 83 коп., з яких 510 грн. 76 коп. заборгованість за кредитом, 16 462 грн. 69 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4731 грн. 15 коп. пеня та комісія, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1085 грн. 23 коп. штраф (процентна складова) (а.с. 5-9).

Водночас, ОСОБА_1 просив застосувати позовну давність .

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З розрахунку, доданого до позовної заяви, вбачається те, що заборгованість за кредитним договором у відповідача виникла з 31.07.2009.

Таким чином, позивач повинен був звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості у строк до 30.07.2012.

Разом з тим, позовна заява подана позивачем до суду з порушенням строку позовної давності - 26.11.2019, заява про поновлення строку для захисту порушеного права від позивача не надходила.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки строк позовної давності для подачі позову до суду позивачем сплив, вимог про поновлення строку для захисту порушеного права позивачем заявлено не було.

Керуючись ст. ст. 207, 257, 258, 267, 526, 612, 626, 628, 638, 1048 -1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 76-81, 89, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Світлана ЗАХАРЧУК