ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1188/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/1348/20 Категорія: 304090000 Степченко М. Ю.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М., Василенко Л.І.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 травня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року АТ «ПУМБ» звернулося до суду із даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» 31.12.2013 р. на підставі кредитного договору №GР-5796041 від 31.12.2013 р. видало відповідачу кредит у сумі 24999,83 грн.

19.07.2016 р. ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», яке є правонаступником ПАТ «Банк Ренесанс Капітал».

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий час, тому станом на 28.02.2020 р. його заборгованість перед банком становить 140 133 грн, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту 21 541,11 грн; заборгованість за процентами 5 786,06 грн; заборгованість за комісією 26 325,56, грн; неустойка за порушення зобов`язань по кредиту 86 480,27 грн.

На підставі викладеного банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по кредиту в сумі 140 133 грн та витрати про сплаті судового збору в сумі 2102 грн.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 травня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість по кредитному договору №GР-5796041 від 31.12.2013 р. станом на 28.02.2020 в сумі 48868, 28 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 735,70 грн у порядку відшкодування коштів по сплаті судового збору.

У решті вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем наданими доказами не ствердженого факт того, що банком вже стягнуто заборгованість за кредитним договором №GР-5796041 від 31.12.2013 р., а навпаки спростовано доводи щодо наявного стягнення банком даної заборгованості.

Судом першої інстанції враховано, що відповідач користувався кредитними коштами, що стверджується випискою з особового рахунку, тобто використовував їх на власний розсуд, він достеменно знав, що кошти, взяті в борг, підлягають поверненню. Дані факти не оспорювалися відповідачем у відзиві. У відзиві відповідач вказував на неправильність нарахувань заборгованості, але не надав суду належних та допустимих доказів повного погашення ним заборгованості по кредитному договору. Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості за сумою кредиту, що становить 21 541,11 грн підлягають задоволенню. Також стягненню з відповідача підлягає заборгованість за процентами, яка визначена позивачем за період з 31.01.2014 р. по 31.12.2017 р. та становить 5 786,06 грн.

Водночас суд першої інстанції дійшов висновку, що безпідставними є позовні вимоги про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 26325,56 грн., нарахування якої суперечить положенням частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що розмір заборгованості відповідача по кредиту, заявлений до стягнення відповідачем, становить 21 541 грн, а розмір нарахованої за період з 01.12.2017 р. по 17.01.2019 р. пені 86 480,27 грн. Нарахована позивачем пеня значно перевищує розмір заборгованості по кредиту, тому суд вважав, що розмір пені, заявлений до стягнення, підлягає зменшенню на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, що дорівнює заборгованості по сумі кредиту, а саме 21 541 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вказуючи на незаконність судового рішення, ухвалення його без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вимог банку відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем зазначено різні розміри заборгованості при зверненні до приватного нотаріуса з метою вчинення виконавчого напису та при зверненні з позовом про стягнення заборгованості, який ухвалою суду залишено без розгляду. Розмір різниться також із заявленими у даному позові вимогами, що свідчить про його необґрунтованість.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31.12.2013 р. між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), підписана угода про надання кредиту №GР-5796041. За вказаною угодою сума кредиту становить 24 999,83 грн, строк кредиту 48 місяців, розмір комісії за обслуговування кредиту 2,70%, розмір процентної ставки 15% річних. У даній угоді сторони узгодили й графік платежів.

Відповідачем також підписано 31.12.2013 р. Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків.

Меморіальним ордером №177563221 від 31.12.2013 р. стверджено факт перерахування банком на рахунок ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 24999,83 грн.

Пунктом 5.3. Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків визначено, що за повне або часткове прострочення виконання грошових зобов`язань за договором Карткового рахунку Клієнт сплачує Банку штрафні санкції у вигляді пені в розмірі 0,49% від простроченої суми за кожен день затримки виконання.

Копією витягу з ЄДРПОУ встановлено, що Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» являється правонаступником ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» з 19.07.2016 р.

Відповідно до письмової вимоги (Повідомлення) № 186 від 10.01.2019 р. Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до ОСОБА_1 з вимогою негайно погасити заборгованість станом на 10.01.2019 р. по кредитному договору в загальному розмірі 60266,32 грн в строк до 17.01.2019 р.

Доказів отримання відповідачем такої вимоги стороною позивача суду не надано.

Згідно з розрахунком заборгованості відповідача перед Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №GР-5796041від 31.12.2013, станом на 28.02.2020 (включно) становить 140 133 грн, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 21541,11 грн; заборгованість за процентами - 5786,06 грн; заборгованість за комісією 26325,56, гр.; неустойка за порушення зобов`язань по кредиту 86480,27 грн.

Позивачем додано до позову виписку з особового рахунку ОСОБА_1 з 31.12.2013 р. по 14.11.2016 р. та з 14.11.2016 р. по 11.02.2020 р.

10.05.2022 р. на електронну адресу суду представник позивача надіслав детальний розрахунок заборгованості відповідача перед Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк». Заборгованість за кредитним договором №GР-5796041 від 31.12.2013, станом на 28.02.2020 (включно), який досліджено судом та з якого встановлено, що:

- заборгованість за сумою кредиту в сумі 21 541,11 грн нарахована за період з 31.01.2014 по 31.12.2017 р.;

- заборгованість за процентами 5 786,06 грн нарахована за період з 31.01.2014 по 31.12.2017 р.;

- заборгованість за комісією 26 325,56, грн нарахована за період з 31.01.2014 по 31.12.2017 р.;

- неустойка (пеня) за порушення зобов`язань по кредиту в сумі 86 480,27 грн нарахована за період з 01.12.2017 по 17.01.2019 р.

Про застосування строків позовної давності відповідачем заявлено не було.

Щодо тверджень викладених в апеляційній скарзі з приводу різної суми заборгованості зазначеної банком при зверненні до нотаріуса про вчинення виконавчого напису та із попереднім позовом до суду, який ухвалою суду залишено без розгляду, то колегія суддів враховує, що відповідачем здійснювалось часткове погашення за кредитом, а тому розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками на час подання даного позову зменшилися, що вбачається з розрахунку заборгованості, який перевірений судом апеляційної інстанції. Відповідач на спростування вказаної суми заборгованості доказів до суду не надав.

Посилання відповідача на те, що банк неодноразово звертався до суду про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором не заслуговує на увагу, оскільки рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №GР-5796041 від 31.12.2013 р. відповідачем не надано.

Копія позовної заяви та копія ухвали про залишення даної позовної заяви без розгляду, надані відповідачем, лише свідчать про звернення банку до суду.

Згідно копії рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2019 р. по справі №755/9396/19 виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. від 18.03.2019 р. №6751 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором №GР-5796041 від 31.12.2013 р. визнано таким, що не підлягає виконанню. Дане рішення набрало законної сили 26.11.2019 р.

З вищевказаного слідує, що відповідачем наданими доказами не підтверджено факт того, що банком вже стягнуто заборгованість за кредитним договором №GР-5796041 від 31.12.2013 р.

Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції в частині наявності обґрунтованих підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотків нарахованих в межах строку кредитування (до 31.12.2017 року).

Висновки суду першої інстанції щодо безпідставності нарахування банком комісії за користування кредитом, відповідають позиції Верховного Суд України викладеній у постанові по справі № 6-2071цс16 від 06 вересня 2017 року та постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі №641/11984/15-ц, які визнали умову кредитного договору щодо встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості нікчемною.

Щодо стягнення пені у розмірі 86 480,27 грн за період з 01.12.2017 року по 17.01.2019 року, то колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до пункту 5.3. Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, які підписані позичальником, за повне або часткове прострочення виконання грошових зобов`язань за договором карткового рахунку клієнт сплачує банку штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,49% від простроченої суми за кожен день затримки виконання розрахунку.

Строк кредитування узгоджений сторонами у пропозиції укласти договори (оферті) встановлено 48 місяців, тобто до 31.12.2017 року.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) викладено правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З розрахунку пені наданого банком видно, що її нараховано за період з 01.12.2017 року по 17.01.2019 року, в той час як право кредитодавця по її нарахуванню припиняється 31.12.2017 року. Тобто здійснене нарахування розміру заборгованості по пені не відповідає нормам матеріального права, однак зважаючи, що заявлена банком вимога у даній частині охоплює період з 01.12.2017 по 31.12.2017 року, за який позивач має право на отримання неустойки за умовами договору, то колегія суддів вважає, що за даний період вона підлягає задоволенню.

Розрахунок пені здійснюється за формулою:

Пеня = сума заборгованості за період х розмір пені, зазначений у договорі х кількість днів прострочення / 100.

А тому у даній справі до стягнення підлягає пеня у розмірі 4150,99 грн (виходячи з розрахунку (27 327,11 грн (прострочені тіло + відсотки) х 0,49 % х 31 день / 100).

З огляду на викладене з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь банку заборгованість у розмірі 31 478,10 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 21 541,11 грн, заборгованості за процентами у розмірі 5 786,06 грн та заборгованості за пенею у розмірі 4 150,99 грн.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру заборгованості за пенею.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позов банку задоволено на 22, 46 %, то з відповідача на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 472,11 грн.

Водночас, оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на 35,59 % (виходячи з оспореної ОСОБА_1 суми 48 868,28 грн), то з банку на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 392, 70 грн.

Керуючись частиною 10 статті 141 ЦПК України та застосовуючи зустрічне зарахування, колегія суддів доходить висновку, що з ОСОБА_1 на користь банку підлягає стягненню судовий збір у розмірі 79, 41 грн (472, 11 грн 392, 70 грн).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16 травня 2022 року змінити, зменшивши розмір заборгованості по кредитному договору №GР-5796041від 31.12.2013 року з 48 868,28 грн до 31 478,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судові витрати у розмірі 79, 41 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2022 року.

Судді: