Справа № 346/3480/22
Провадження № 2/346/1371/22
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

19 вересня 2022 р.м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати разом з батьком.

Позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175, 177 ЦПК України.

Згідно зі ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З поданої до суду позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати з ним.

При цьому, правові підстави на яких ґрунтуються вимоги ОСОБА_1 з приводу визначення місця проживання синів разом з позивачем, в позовній заяві не зазначені, а також не вказано, що між сторонами дійсно існує спір з даного питання, оскільки як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов господарства, діти й так проживають з батьком, мати знаходиться за кордоном і вихованням та опікою дітей не займається.

Пунктами 4, 14 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, мотиви його розірвання, чи є від шлюбу неповнолітні діти, при кому з батьків вони перебувають, пропозиції щодо участі подружжя в утриманні та вихованні дітей після розірвання шлюбу, чи заявляються інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу. У випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Отже, не підтвердження обставин щодо досягнення згоди між сторонами з приводу місця проживання дітей, свідчитиме про наявність спору між ними та потребуватиме вирішення його судом.

Відтак, у випадку таких обставин, вбачатиметься наявність самостійної вимоги, яка повинна буде бути оплачена судовим збором, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України від 8 липня 2011 року N 3674-VI "Про судовий збір", у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну з них.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постанови від 17 жовтня 2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вбачається, що подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2022 року встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та становить 2481,00 гривень.

Таким чином, у випадку наявності спору між сторонами щодо місця проживання дітей, сума недоплаченого судового збору становитиме 992,40 грн.

Усунення вказаних недоліків на даному етапі можливе та достатнє шляхом подання до суду уточнюючої заяви з зазначенням в ній правових підстав, на яких ґрунтуються вимоги ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дітей, а також, у випадку наявності спору між сторонами щодо визначення місця проживання дітей, доплатою суми судового збору та надання до суду доказів його сплати (квитанції, чеку, платіжного доручення чи ін..)

Суд вважає безпідставним посилання представника позивача на те, що вимога щодо визначення місця проживання дітей є похідною від розірвання шлюбу, а тому не підлягає оплаті судовим збором, оскільки вирішення питання про визначення місця проживання дітей може бути вирішено одночасно з питанням про розірвання шлюбу, однак жодним чином не залежить від нього та може бути самостійним предметом спору, а тому являється самостійною основною позовною вимогою.

Крім цього, стаття 188 ЦПК України регулює питання об`єднання і роз`єднання позовних вимог, а згідно ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом, зокрема, Законом України «Про судовий збір», який не містить поняття основної та похідної позовної вимоги, а визначає, що кожна позовна вимога немайнового характеру, заявлена в одній позовній заяві, сплачується судовим збором.

Згідно з частиною 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 177, 185, 260, ст. 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати позивачу для виправлення недоліків позовної заяви п`ятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Третьякова І. В.