Справа № 745/207/21
Провадження № 6/745/4/2022
У х в а л а

20.09.2022 року суддя Сосницького районного суду Стельмах А.П., розглянувши заяву адвоката Лугини Олексія Володимировича про винесення ухвали про виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі у справі за позовом ОСОБА_1 до Авдіївського закладу дошкільної освіти «Ромашка» загального типу розвитку Понорницької селищної ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, Понорницької селищної ради, Відділу освіти, культури, молоді та спорту Понорницької селищної ради, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою в порядку ст.236 КЗпП України, просить винести ухвалу, відповідно до якої просить стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення Сосницького районного суду від 13.07.2021 року про поновлення на роботі ОСОБА_1 з 14.07.2021 року по день винесення рішення. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі є невиконаним.

Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши подану заяву ОСОБА_1 про винесення ухвали про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд приходить до наступних висновків.

Трудові спори, що підлягають безпосередньому розглядові у районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах, визначені у статі 232 КЗпП України.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

У разі затримки виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника власником або уповноваженим ним органом, орган, який розглядав трудовий спір, виносить ухвалу про виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі (стаття 236 КЗпП України).

Однак, норми ЦПК України, як в редакції чинній на час постановлення рішення у справі, так і в чинній редакції, не передбачають можливість вирішувати питання про стягнення таких коштів у порядку, визначеному розділом VI ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України в редакції, чинній на час звернення позивача до суду, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України в редакції, чинній на час звернення позивача до суду, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Зокрема, суди розглядають цивільні справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Аналогічні норми містяться у ЦПК України в чинній редакції.

Нормами ЦПК України визначені як форма звернення до суду за захистом порушеного права, так і форма, в якій викладається судове рішення.

Зокрема, спори, що виникають з трудових правовідносин, вирішуються судом в порядку позовного провадження.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 09 серпня 2018 р. у справі № 201/2464/16-ц.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про неможливість розгляду по суті заяви про виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі (в порядку ст. 236 КЗпП України), в рамках провадження у справі, розгляд якої закінчено ухваленим рішенням по суті заявлених позовних вимог до подання такого клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Таким чином, суд приходить до висновку про повернення поданої заяви заявнику без розгляду, оскільки заява позивача про винесення ухвали про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, в рамках цивільної справи № 745/207/21 не може бути розглянута по суті, оскільки питання про стягнення заробітної плати за час затримки поновлення на роботі, яке регулюється ст. 236 КЗпП України, розглядається в порядку позовного провадження, шляхом звернення до суду з окремою позовною заявою.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 183, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Лугини Олексія Володимировича про винесення ухвали про виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі,- повернути заявнику без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя А.П. Стельмах