Справа № 446/1066/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2022 м.Кам`янка-Бузька

Суддя Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Котормус Т. І. , розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сєргєєвої Ольги Ігорівни про забезпечення позову,

встановив:

29.07.2022 представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Сєргєєва О.І. подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідачки на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 498361,86 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 29.07.2022 позовну заяву залишено без руху.

08.08.2022 позивач усунула вказані в ухвалі суду від 29.07.2022 недоліки позовної заяви.

30.08.2022 судом надіслано запит про надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи відповідача.

22.09.2022 представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Сєргєєва О.І. подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідачки.

В обґрунтування такої заяви посилається на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у випадку задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Оцінивши вказані позивачем доводи у його заяві про забезпечення позову, судом встановлено, що така заява не містить будь-якого обґрунтування можливого утрудненого виконання в майбутньому рішення суду ухваленого в межах позовних вимог, з якими заявник звернувся до суду, не додано жодних доказів такого, тобто вказана обставина є необгрутнована та свідчить про неможливість вжиття заходів забезпечення позову.

Відсутність належного мотивування у заяві про забезпечення позову виключає належну оцінку судом питання доцільності заходів забезпечення позову.

Вжиття заходів забезпечення позову при таких обставинах може призвести до порушення прав та інтересів осіб, які не мають відношення до прав та інтересів, захист яких просить здійснити заявник.

Разом з тим, суд бере до уваги те, що ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірими із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Із змісту позовних вимог видно, що представник позивачки просить задовольнити позовні вимоги, які мають майновий характер та стягнути з відповідача заборгованість в сумі 498361,86 грн.

Однак, у заяві про забезпечення позову представником позивачки не надано будь-яких підтверджуючих документів щодо оціночної вартості нерухомого майна відповідачки на яке просить накласти арешт, що позбавляє суд оцінити співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами у позові.

Таким чином, оцінивши подані заявницею докази та врахувавши доводи її заяви, суд дійшов висновку, що така заява не може бути задоволена судом.

Керуючись ст. 149, 150, 152-154, 157Цивільного процесуального кодексу України,

ухвалив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сєргєєвої Ольги Ігорівни про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Дата складання ухвали 22.09.2022.

Суддя Т.І. Котормус