Провадження № 2/734/836/22 Справа № 734/1388/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 вересня 2022 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Бараненка С.М.,

при секретарі судових засідань Колоколуші Н.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Козелець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про визнання права власності на спадкове майно та майно набуте подружжям за час шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно та майно набуте подружжям за час шлюбу, до суду звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Позов мотивований тим, що позивачі не може успадкувати спадкове майно, так як відсутні правовстановлюючі документи.

Позивачі у судове засідання не з`явилися, до суду надійшла заява відповідно до якої останні просить провести розгляд справи за їх відсутності, позов задовольнити.

Відповідач Козелецька селищна рада Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання свого представника не забезпечила, в матеріалах справи міститься заява у якій відповідач просить розглядати справу без участі представника селищної ради, позовні вимоги визнає повністю.

Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , актовий запис про смерть № 68.

Для позивачів у справі померлий ОСОБА_3 , для позивача у справі ОСОБА_1 є чоловіком, ступінь родинного зв`язку підтверджується свідоцтвом про шлюб, а для позивача у справі ОСОБА_2 померлий є батьком, ступінь родинного зв`язку підтверджується свідоцтвом про народження.

Позивач у справі ОСОБА_1 , з її чоловіком ОСОБА_3 , з яким одружилися 1 листопада 1975 року, актовий запис №50, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , 25 січня 1979 року на підставі рішення Виконавчого комітету Козелецької селищної ради народних депутатів від 25 січня 1979 року №10 отримали право на забудову земельної ділянки, який оформлено на чоловіка позивачки, як на власника.

В подальшому побудували будинок на вказаній земельній ділянці по АДРЕСА_1 , в якому проживали разом сім`єю, вели спільне господарство. Вказана земельна ділянка була передана у власність чоловіку позивачки ОСОБА_3 за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель на підставі рішення виконавчого комітету Козелецької селищної ради від 23 грудня 1993 року за №135. Однак за життя правовстановлюючий документ ОСОБА_3 не отримав, а право власності у належний спосіб за життя не зареєстрував.

Після смерті чоловіка позивача, ОСОБА_3 , відкрилась спадщина, до складу якої входить Ѕ частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Ѕ частина вказаного домоволодіння належна позивачу у справі ОСОБА_1 , як майно, набуте подружжям за час спільного проживання у шлюбі.

Для оформлення спадщини на нерухоме майно та права власності необхідний правовстановлюючий документ, підтверджуючий, що дане домоволодіння належить ОСОБА_3 , який не був виданий йому за життя, а право власності в КП «Ніжинське МЕТІ» не зареєстровано.

Згідно ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Домоволодіння розташоване в АДРЕСА_1 , було спільно збудовано позивачкою ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_3 в 1980 році в період спільного проживання у шлюбі за спільні грошові кошти і є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому позивач ОСОБА_1 з ОСОБА_3 мають право на дане домоволодіння в рівних частках кожен на Ѕ частину домоволодіння.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 в силу вимог ст. ст. 1269, 1268 ЦК України прийняв позивач, у справі ОСОБА_2 , син померлого, за законом, оскільки звернувся із заявою про прийняття спадщини до Козелецької районної державної нотаріальної контори, однак відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на домоволодіння та реєстрації права власності за померлим, чинить перешкоди в оформленні саме спадкових прав спадкодавця, а також і можливість видачі свідоцтва про право власності як на об`єкт, що є спільною власністю подружжя, для позивача у справі, дружини, і тому позивачі не можуть оформити спадкових прав та належних прав не інакше як звернутися до суду для захисту своїх прав шляхом їх визнання.

Доказом побудови будинку в період спільного проживання у шлюбі є технічний паспорт на домоволодіння, де зазначено рік спорудження будівель та споруд, а також рішення про передачу у власність земельної ділянки щодо законності побудови саме на вказаній земельній ділянці.

Так, не маючи можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину подати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу через його відсутність та втрату, позивачі змушені звернутись до суду.

Позивач у справі, ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за законом на дану спадщину після смерті батька, оскільки сестра позивача, а донька для померлого ОСОБА_4 звернулася із заявою про відмову від прийняття спадщини, дружина для померлого - позивач ОСОБА_1 , також звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, інших спадкоємців не має.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах є актами органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Фактичними та правовими підставами виникнення права власності на жилі будинки, які збудовані до 2004 року та на які відсутні правовстановлюючі документи є створення майна, придбання за договорам купівлі-продажу, дарування, набуття у порядку спадкування тощо.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», майно збудоване до 1992 року не є самочинним.

У відповідності зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, та має звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Отже, виходячи з вищезазначеного і у зв`язку з тим, що позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку та з метою захисту законних прав та інтересів позивачів, суд вважає за можливе позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про визнання права власності на спадкове майно та майно набуте подружжям за час шлюбу, - задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 25, 331, 1216-1218, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 247 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про визнання права власності на спадкове майно та майно набуте подружжям за час шлюбу, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , як на майно набуте подружжям за час шлюбу.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , як на спадкове майно за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати з відповідача не стягувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Козелецький районний суд Чернігівської області до Чернігівського апеляційного суду.

Головуючий суддя С.М. Бараненко