Номер провадження: 22-ц/813/3301/22
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Шлапак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2021 року, постановленого під головуванням судді Донцова Д.Ю., повний текст рішення складений 28 травня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради, ДСК «Металург» про визнання дій протиправними, усунення перешкод користування майном та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , зазначаючи у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, ДСК «Металург» про визнання дій протиправними, усунення перешкод користування майном та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування свого позову, позивач зазначив, що він проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , крім того у його власності перебуває земельна ділянка, площею 0,0091 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :52:013:0141. Сусідкою позивача ОСОБА_1 проводиться реконструкція садового будинку з порушенням діючих норм ДБН Б.2.2.-12:2019 за адресою: АДРЕСА_1 . Так, частина житлового будинку, що реконструюється, розташована та спирається на огорожу, що знаходиться між земельними ділянками позивача та відповідачки. Крім того, відповідачка в ході реконструкції переобладнала паркан, встановивши в його межах на рівні 1 метра у висоту вікно, яке відчиняється на територію земельної ділянки позивача. Вказане будівництво з боку відповідачки порушує права позивача, як власника земельної ділянки та житлового будинку, створює позивачу перешкоду в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , які полягають в блокуванні входу у двір позивача, затіненні, зашумленні та забрудненні земельної ділянки позивача, реконструкція є небезпечною для життя і здоров`я родини позивача та здійснюється з порушенням вимог діючого законодавства без дозволу контролюючих органів.

З урахуванням викладеного, позивач просив визнати незаконною самовільну реконструкцію будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , здійснену ОСОБА_1 та зобов`язати ОСОБА_1 привести будинок у попередній стан, шляхом знесення самочинно збудованих елементів реконструкції, відповідно до технічного паспорту, прибрати виступаючий та самовільно встановлений балкон та частину навісу, зобов`язати перенести на 1 метр від межі з домоволодінням незаконно побудовану будівлю, зобов`язати усунути віконний проріз, незаконно встановлений у паркані (огорожі).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволений частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні власністю шляхом знесення самочинно збудованих елементів реконструкції будинку за адресою: АДРЕСА_1 та приведення будинку у попередній стан відповідно до технічного паспорту від 04.09.1997 року.

Вирішено питання про судові витрати.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що позовні вимоги є такими, що неконкретизовані, заявлені у відсутність доказів, після спливу строку позовної давності, та щодо предмету спору, якій був раніше вирішений в судовому порядку у 2015 році.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Деренько О.І., представник ОСОБА_2 зазначає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, оскільки апелянтом не надано доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги, не вказано у чому полягає неповнота дослідження доказів і встановлення обставин, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Учасники справи про призначене судове засідання на 07 вересня 2022 року були сповіщені належним чином, а саме ОСОБА_2 був сповіщений через свого представника адвоката Деренько О.І. на його електронну адресу, зазначену у відзиві на апеляційну скаргу (а.с. 28-34, 75 т. 2), ОСОБА_1 на її електронну адресу, яка зазначена у її зверненні до суду (а.с. 49, 74 т. 2).

Від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки вона звернулася до правоохоронних органів з заявою про позбавлення позивача громадянства України (а.с. 92-98 т. 2).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Клопотань про розгляд справи у режимі відеоконференції подано не було.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Щодо клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає, що саме по собі посилання на звернення до правоохоронних органів з заявою про позбавлення позивача громадянства України, не є підставою для відкладення розгляду справи, а доказів про неможливість прийняти участь у судовому засіданні, зокрема в режимі відеконференції, не можуть бути підставою для відкладення розгляду справи на невизначений час.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині зобов`язання ОСОБА_1 усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні власністю шляхом знесення самочинно збудованих елементів реконструкції будинку за адресою: АДРЕСА_1 та приведення будинку у попередній стан, відповідно до технічного паспорту від 04.09.1997 року, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не містять вимоги повного знесення частини домоволодіння, наявність у відповідачки постійного місця проживання за іншою адресою, наявність ризиків руйнування конструкції та відсутність експертних висновків щодо можливості здійснення реконструкції, а також той факт, що фактично відповідачка володіє нерухомим майном у розмірі, визначеному ухвалою суду 1996 р.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 22 березня 1996 р. Приморським районним судом м. Одеси затверджено мирову угоду, відповідно до якої ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 перейшло в користування, володіння та розпорядження територією дачі за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 130 кв.м., а ОСОБА_4 територія дачі за тією самою адресою загальною площею 110 кв.м. Зазначеним в ухвалі позивачам належить кам`яне домоволодіння, яке складається з двох кімнат, веранди та кухні. Оформлення вказаних документів покладено на сторін (а.с. 48 т. 1).

Земельна ділянка відповідачки не приватизована та перебуває у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3

ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №496336 від 17 червня 2002 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №328/6985, належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 0,0700 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення індивідуальне дачне будівництво (а.с. 61 т. 1).

Згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 28.10.2010 року ОСОБА_2 належить на праві приватної власності домоволодіння, загальною площею 249,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 42- 43 т. 1).

На підставі договору дарування від 10.06.2016 року ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка НОМЕР_2 , площею 0,0091 га, кадастровий номер :52:013:0141, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення індивідуальне дачне будівництво (а.с. 16-18 т. 1).

Ні позивачем, ані його представником під час розгляду справи будь-яких клопотань про призначення експертного дослідження з приводу здійснення ОСОБА_1 реконструкції будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , заявлено не було.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ухвалою Приморського районного суд м. Одеси від 28 серпня 2015 року по справі позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, зобов`язання знести будинок, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про скасування реєстрації місця проживання, припинення права власності, вилучення земельних ділянок, скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, за участі третьої особи Одеської міської ради затверджено мирову угоду.

Відповідно до якої сторони дійшли домовленості про можливість закінчення розгляду цього спору шляхом укладення мирової угоди на наступних умовах:

ОСОБА_2 визнає факт, що дачний житловий будинок власників ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , що розташований по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, що належить ДБК «Металург», не був знесений ніколи, а був надбудований та реконструйований ОСОБА_1 за власний кошт власними силами у термін до 2005 року на земельній ділянці, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , як членам-пайовикам ДБК «Металург», у тих самих межах, без зміни меж. ОСОБА_2 визнає та не заперечує право власності ОСОБА_1 на даний житловий будинок по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 визнає, що реконструкція та надбудова даного житлового будинку за умови дотримання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 вимог законодавства України, державних будівельних норм та правил, не торкається та не порушує його прав та законних інтересів, як власника сусіднього житлового будинку за цією ж адресою, та не має жодних матеріальних або моральних претензій до ОСОБА_1 або до ОСОБА_3

ОСОБА_2 визнає межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у постійному користуванні сестер ОСОБА_1 і ОСОБА_6 , та не заперечує проти приватизації ОСОБА_1 і ОСОБА_6 даної земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 підтверджує, що в нього на даний час немає ані хвіртки, ані проходу або проїзду з боку земельної ділянки ОСОБА_7 , або через земельну ділянку ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ; підтверджує, що він не має ані претензій до входу до земельної ділянки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ані намірів влаштувати в майбутньому хвіртку, або прохід, або проїзд до власної земельної ділянки через ділянку ОСОБА_7 і ОСОБА_6

ОСОБА_2 підтверджує, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ніколи не порушували його прав, як власника житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , не заступали на його земельну ділянку по АДРЕСА_1 , не влаштовували входу або в`їзду до власного будинку на ділянці ОСОБА_2 , не будували кам`яного забору або огорожі на межі ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 визнає факти, що дачний житловий будинок власників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , що розташований по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, що належить ДБК «Металург», не був знесений ніколи, а був надбудований та реконструйований ОСОБА_1 за власний кошт власними силами у термін до 2005 року на земельній ділянці, що належить ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , як членам-пайовикам ДБК «Металург», у тих самих межах, без зміни меж. ОСОБА_5 визнає та не заперечує право власності ОСОБА_1 на даний житловий будинок по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 визнає, що реконструкція та надбудова даного житлового будинку за умови дотримання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вимог законодавства України, державних будівельних норм та правил не торкається та не порушує її прав та законних інтересів, як власника сусіднього житлового будинку за цією ж адресою, та не має жодних матеріальних або моральних претензій до ОСОБА_1 або до ОСОБА_3

ОСОБА_5 визнає межі земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у постійному користуванні сестер ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , та не заперечує проти приватизації ОСОБА_7 і ОСОБА_6 цієї земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 підтверджує, що в неї на цей час немає ані хвіртки, ані проходу або проїзду з боку земельної ділянки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , або через земельну ділянку ОСОБА_7 та ОСОБА_6

ОСОБА_5 підтверджує, що саме вона особисто складала та підписувала тристоронній договір від 03.06.2013 р. між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 щодо права власності і користування спільною земельною ділянкою по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 не має ані претензій до входу до земельної ділянки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ані намірів влаштувати в майбутньому хвіртку або прохід, або проїзд до власної земельної ділянки через ділянку ОСОБА_7 і ОСОБА_6

ОСОБА_5 підтверджує, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ніколи не порушували та не порушують її прав, як власника житлового будинку по АДРЕСА_1 , який вона отримала в дарунок від ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнає та підтверджує, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ніколи не заступали на земельну ділянку її чоловіка ОСОБА_2 по Морському провулку 4, не влаштовували входу або в`їзду до власного будинку на ділянці ОСОБА_2

ОСОБА_5 підтверджує та розуміє, що цією укладеною мировою угодою вносяться зміни до нотаріально посвідченого договору дарування 16/1000 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 від 16.07.2013 року, укладеного між нею та ОСОБА_4 , а саме: що склад і площа домоволодіння, що є предметом договору дарування, зменшується відносно до площі, що існувала на момент складання технічного паспорту домоволодіння від 2006 року, на частину площі, яка була передана ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , на підставі тристороннього договору від 03.06. 2013 року.

ОСОБА_5 відмовляється від усіх позовних вимог, претензій та заяв і скарг, поданих нею до судових і правоохоронних органів, до Одеської міської Ради на дії ОСОБА_3 або ОСОБА_1

ОСОБА_2 відмовляється від усіх позовних вимог, претензій та заяв і скарг, поданих ним до судових і правоохоронних органів, до Одеської міської Ради на дії ОСОБА_3 або ОСОБА_1 .

Багрій- ОСОБА_9 відмовляється від усіх позовних вимог, претензій та заяв і скарг, поданих нею до судових і правоохоронних органів, до Одеської міської Ради на дії ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Багрій- ОСОБА_10 відмовляється від усіх позовних вимог, претензій та заяв і скарг, поданих нею до судових і правоохоронних органів, до Одеської міської Ради на дії ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Багрій- ОСОБА_9 та ОСОБА_3 підтверджують, що не мають ніяких претензій до договору дарування дачного будинку по АДРЕСА_1 від 16.07.2013 р., укладеного між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , за виключенням частини ділянки дарувальника ОСОБА_4 , включно з вхідною зоною до домоволодіння та зоною, де зростають горіхові дерева, яка була передана нею у власність ОСОБА_1 на підставі тристороннього договору від 03.06.2013 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надають письмову згоду на приватизацію земельної ділянки площею 91 кв. метр, розташованої по АДРЕСА_1 , на ім`я власника ОСОБА_5 , та підтверджують, що у цю площу не входить частина площі колишнього власника ОСОБА_4 , у тому числі, вхідна зона домоволодіння та зона, де зростають два горіхові дерева, яка була передана ОСОБА_11 у власність ОСОБА_1 , на підставі тристороннього договору від 03.06. 2013 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підписанням даної угоди підтверджують відсутність жодних матеріальних або моральних претензій до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 включаючи питання приватизації ОСОБА_5 земельної ділянки під її будинком за адресою: АДРЕСА_1 , за умов прийняття до уваги тристороннього договору сторін від 03.06.2013 р. та даної мирової угоди.

Багрій- ОСОБА_9 та ОСОБА_3 надають згоду ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на використання інженерних комунікацій водопроводу та водовідводу, які проходять по земельній ділянці ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , та не будуть в подальшому вчиняти дій спрямованих на пошкодження та/або перенесення цих комунікацій.

Багрій- ОСОБА_9 та ОСОБА_3 надають згоду ОСОБА_5 на будівництво та/або реконструкцію належного їй будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за умови попереднього ознайомлення у письмовій формі з проектом забудови і реконструкції, та дотримання нею вимог законодавства України, державних будівельних норм та правил.

Сторони мирової угоди зобов`язуються не чинити перешкод один одному у під`їзді до належних ним земельних ділянок та будинків з АДРЕСА_1 через територію загального користування.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення про зобов`язання приведення до попереднього стану, відповідно до технічного паспорту на 1997 року, не було враховано, що мировою угодою, станом на 2015 рік вирішено спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стосовно реконструкції та надбудови до будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Також колегія суддів звертає увагу на те, що зазначена ухвала суду не була оскаржена ні ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 , та набула законної сили.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неповним встановленням обставин, які мають значення длясправи, порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

За таких підстав, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду та відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Також колегія суддів приходить до висновку, що оскільки ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2020 року був забезпечений позов ОСОБА_2 та накладена заборона ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам проводити будівельні роботи, вчиняти будь-які дії щодо реконструкції приміщень та зміни технічного стану будинку, який належить ОСОБА_1 , розташованого на території ДСК «Металург» за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 79 т. 1), у випадку відмови у задоволені позовних вимог, заходи забезпечення позову підлягають скасуванню на підставі ч. 9 ст. 158 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Багрій- ОСОБА_9 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1260 грн. (840 грн. х 150 % = 1260 грн.).

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2021 року скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради, ДСК «Металург» про визнання дій протиправними, усунення перешкод користування майном та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2020 року шляхом заборони ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам проводити будівельні роботи, вчиняти будь-які дії щодо реконструкції приміщень та зміни технічного стану будинку, який належить ОСОБА_1 , розташованого на території ДСК «Металург» за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 260 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 19 вересня 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра