Справа № 202/749/22
Провадження № 2-о/202/44/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 вересня 2022 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Ісаєва Д.А, за участю:

присяжних: Кісенко Н.В., Щербини В.Л.,

секретаря судового засідання Разнатовської А.Д.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Індустріальний ВД РАЦС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про оголошення громадянина померлим,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просила суд оголосити померлим її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви вказувала, що з дня народження її сина проживали разом у приватизованій ними двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 .

Постійної роботи ОСОБА_3 не мав і тому, в березні 2008 року він поїхав на її пошуки до м. Київ.

Також в березні 2008 року ОСОБА_3 поїхав на заробітки, маючи намір пошукати роботу за межами України.

З того часу ніяких відомостей від ОСОБА_3 не надходило, зв`язок з ним було втрачено.

29.09.2009 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Згідно з Довідкою Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 27.04.2010 року встановити місцезнаходження гр. ОСОБА_3 встановити не вдалось.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві приватної, спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Оскільки ОСОБА_3 за місцем проживання не з`являється з 2008 року, його місце перебування не встановлено, тому заявник ОСОБА_1 припускає його смерть та бажає успадкувати 1/2 частку вищевказаної квартири.

Ухвалою суду від 04.02.2022 року провадження по даній справі відкрито та справу призначено до судового розгляду.

20.05.2022 року у судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_4 , яка пояснила, що останній раз ОСОБА_3 бачила у 2008 році, до цього часу постійно прожив з матір`ю ОСОБА_1 .

Також 20.05.2022 року у судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_5 , яка пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , останній раз бачила ОСОБА_3 у 2008 році.

Заявник в судовому засідання заяву підтримала, просила задовольнити.

Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Індустріальний ВД РАЦС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, участь представника у розгляд справи не забезпечив. Матеріали справи містять заяву представника заінтересованої особи щодо розгляду справи за відсутності представника.

Суд, вислухавши заявника, представника заявниці, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 заявник народила сина ОСОБА_3 , який з дня народження проживав разом із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві приватної, спільної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Як вказувала заявник в своїй заяві, ОСОБА_3 в березні 2008 року він поїхав пошуки роботи до м. Київ. Також в березні 2008 року поїхав на заробітки, маючи намір пошукати роботу за межами України.

В підтвердження вказаних обставин, заявником суду надано копію акту посвідченого начальником ЖЕК № 26 Геращенком П.І. від 21.05.2009, згідно якого ОСОБА_3 за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_2 , не проживає з квітня 2008 року, фактичне місце його проживання невідоме.

29.09.2009 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Згідно з Довідкою Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 27.04.2010 року встановити місцезнаходження гр. ОСОБА_3 встановити не вдалось.

Згідно з відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 24.03.2022 року, відомості про перетинання державного кордону України у період з 31.03.2017 по 29.03.2022 рік громадянином ОСОБА_3 відсутні. Також зазначено, що інформація у базі даних осіб щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства зберігаються протягом п`яти років.

Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

Вказаний висновок висловлено в постанові ВС від 07.07.2021 у справі № 390/1443/19-ц.

Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц.

Заявник не зазначила в заяві будь-яких обставин, що загрожували смертю ОСОБА_3 , або обставин, що дають підставу припускати його загибель від певного нещасного випадку.

Суд вказує, що оголошення особи померлою проводиться судом у порядку, аналогічному порядку визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

При цьому слід враховувати, що підставою для оголошення особи померлою є обставини, які дають юридичну підставу суду припускати смерть такої особи.

Визнання фізичної особи померлою у випадках, коли така особа переховується від розшуку або про яку вірогідно відомо, що вона жива, але немає точних відомостей про її місце перебування, потребує достатніх та переконливих доказів для подальшої констатації наявності правових підстав для встановлення такого факту.

Суд констатує, що заявниця не надала суду жодних доказів, що свідчать про те, що ОСОБА_3 дійсно може вважатися померлим.

За таких обставин неможливо дійти висновку про те, що дійсно ОСОБА_3 може бути померлим.

В даній справі відсутня інформація, згідно якої судом можливим було б зробити висновок про смерть ОСОБА_3 . Заявниця та її представник не вказують на жодні обставини, які могли б спричинити смерть ОСОБА_3 .

Подана на розгляд суду заява про визнання ОСОБА_3 померлим, не містить викладу жодних обставин, що загрожували б йому смертю, або обставин, що давали б підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку.

Під час судового розгляду, жодна із цих обставин не підтверджується перед судом реальним фактом, або рядом подій які мали б в кінцевому результаті такі наслідки.

Відтак, аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, виходячи із системного тлумачення норм чинного законодавства, які регулюють дані правовідносин у контексті з`ясованих судом обставин справи, суд вважає, що заявниця не надала суду належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 можливо оголосити померлим, а інші матеріали справи таких доказів не містять, а тому не доведені обставини, що давали б суду підставу припускати смерть цієї особи, або обставини, що загрожували смертю цій фізичній особі. Суд приходить до висновку, що за встановлених обставин, не вичерпано всі можливі заходи для одержання відомостей про місце перебування ОСОБА_3 , отримана інформація не дає суду юридичних підстав для задоволення заяви про визнання ОСОБА_3 померлим.

Сам по собі факт не проживання ОСОБА_3 за місцем реєстрації протягом тривалого часу та фактична відсутність відомостей про його місце перебування у заявника, враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини, не є безумовною підставою для визнання такої особи померлою.

У зв`язку із чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлим.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

На підставі наведеного, керуючись ст.46,47 ЦК України, ст.ст.293, 305-309 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Індустріальний ВД РАЦС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про оголошення громадянина померлим, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

заявник ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

заінтересована особа Індустріальний ВД РАЦС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), юридична адреса: м. Дніпро, просп. Слобожанський, буд. 14, код ЄРДПОУ 33340014.

Суддя Д.А.Ісаєва

Присяжні: Щербина В.Л.

Кісенко Н.В.