Справа № 951/559/22
Провадження №6/951/6/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2022 р. Козівський районний суд Тернопільської області в складі :

Головуючого судді Рєпіна К.К. за участю секретаря судового засідання Кіндрацької Г.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козова подання старшого державного виконавця Козівського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Яцини Марії Михайлівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, стягувач: ОСОБА_2 , -

встановив:

До суду надійшло вищезазначене подання в якому старший державний виконавець Козівського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Яцина М. М. просить постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань покладених на неї згідно ухвали Дніпровського районного суду м.Києва від 20.07.2021 у справі № 755/15217/20 .

В обґрунтування даного подання посилається на те, що на виконанні Козівського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) знаходиться ухвала Дніпровського районного суду м.Києва від 20.07.2021 у справі № 755/15217/20 , якою вжито заходів забезпечення позову шляхом встановлення місця та часу спілкування ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної суботи з 10.00 години до 16.00 години за місцем проживання дитини без присутності матері. Зобов`язано ОСОБА_1 передавати ОСОБА_3 у дні , визначені даною ухвалою, для спілкування з батьком дитини - ОСОБА_2 (ВП №66777196) . Старшим державним виконавцем 10.09.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено боржнику ОСОБА_1 поштовим відправленням. Виходами державного виконавця за адресою вказаному у виконавчому документі ( Тернопільська область, Тернопільський район, смт.Козова, вул.Ювілейна, 33), державним виконавцем складено акти про невиконання боржником ухвали суду від 12.02.2022, 19.02.2022, 26.03.2022, 09.04.2022, 16.04.2022 , 30.04.2022. Державним виконавцем поштою рекомендованими листами направлялися на адресу боржника вимоги щодо виконання ухвали суду 17.02.2022, 24.03.2022, 05.04.2022, 15.04.2022, 27.04.2022 . Постановою старшого державного виконавця від 09.05.2022 за невиконання ухвали суду на боржника ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1700 грн. Постановою старшого державного виконавця від 16.06.2022 за невиконання ухвали суду на боржника ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 3400 грн. Вказані постанови про накладення штрафу направлені боржнику ОСОБА_1 поштою рекомендованими листами. Державним виконавцем здійснено всі необхідні заходи примусового виконання рішення суду у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження». Проте, на даний час зобов`язання боржника залишаються невиконаними, будь-яких дій спрямованих на їх виконання не здійснено, тому просить задовольнити вимоги.

У судовому засіданні старший державний виконавець Козівського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) просила подання задовольнити, з підстав викладених у ньому

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали подання, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 20.07.2021 у справі № 755/15217/20 вжито заходів забезпечення позову шляхом встановлення місця та часу спілкування ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної суботи з 10.00 години до 16.00 години за місцем проживання дитини без присутності матері. Зобов`язано ОСОБА_1 передавати ОСОБА_3 у дні , визначені даною ухвалою, для спілкування з батьком дитини - ОСОБА_2 .

Старшим державним виконавцем 10.09.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66777196 з виконання вказаної ухвали суду.

За результатами виходів державного виконавця за адресою вказаному у виконавчому документі ( Тернопільська область, Тернопільський район, смт.Козова, вул.Ювілейна, 33), державним виконавцем складено акти про невиконання боржником ухвали суду від 12.02.2022, 19.02.2022, 26.03.2022, 09.04.2022, 16.04.2022 , 30.04.2022. Державним виконавцем 17.02.2022, 24.03.2022, 05.04.2022, 15.04.2022, 27.04.2022 складалися вимоги щодо зобов`язання боржника виконати ухвалу суду, проте відомості щодо їх отримання ОСОБА_1 у справі відсутні.

Постановою старшого державного виконавця від 09.05.2022 за невиконання ухвали суду на боржника ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1700 грн. Постановою старшого державного виконавця від 16.06.2022 за невиконання ухвали суду на боржника ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 3400 грн, проте відомості щодо їх отримання ОСОБА_1 у справі відсутні.

Відповідно до положень статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно з вимогами ч. 3ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

В силу вимог п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в `їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Положеннями п. 19 ч. 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З аналізу зазначених норм матеріального та процесуального права вбачається, що подання про обмеження у праві виїзду за межі України вноситься виконавцем у разі ухилення боржника від виконання судового рішення або рішення інших органів, розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, а тому саме на останнього покладається тягар доказування.

Згідно з вимогами ст. 2 Протоколу №4 доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Положеннями ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У справі "Гочев проти Болгарії" ("Gochev v. Bulgaria" від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі; по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. З ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції; і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою виконання рішення суду слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме виконанню рішення суду.

Застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Як вбачається із змісту подання, державний виконавець обґрунтовує подання тим, що боржник рішення суду не виконує.

Однак, сам по собі факт невиконання рішення суду не є підставою для обмеження особи у праві виїзду за межи території України.

Державним виконавцем не подано жодних доказів того, що ОСОБА_1 маючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон, має намір його перетинати та ухилитись від виконання судового рішення.

Державним виконавцем не обґрунтовано, як саме таке обмеження боржника у праві виїзду за межі України буде дійсно сприяти виконанню рішень суду.

Суд вважає, що застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України як стимулюючого фактору для виконання зобов`язань, без доведення крайньої необхідності застосування такого заходу, становить втручання у права людини на свободу пересування.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання старшого державного виконавця Козівського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Яцини Марії Михайлівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа слід відмовити.

Керуючись ст.ст.259,260,261,268,441 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Козівського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Яцини Марії Михайлівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку вимог ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К.К. Рєпін