Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2022 Справа №607/22715/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Войтків С.М.

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому, просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј (однієї чверті) усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення із позовом в суд та до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 02 липня 2003 року - розірвано.ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_3 , який проживає разом із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 навчається в Тернопільській класичній гімназії, відвідує секцію з греко-римської боротьби, за місцем його проживання сформувалось звичне коло друзів. Психологічно син не готовий проживати з батьком, оскільки його вихованням займається лише позивачка, між ними існує тісний зв`язок.ОСОБА_1 має можливість забезпечити синові належні умови проживання, постійно дбає про стан його здоров`я, розвиток здібностей. Позивачка не має наміру перешкоджати відповідачу у здійсненні його прав та обов`язків щодо їх спільної дитини, якщо у нього буде таке бажання. Вважає, що проживання неповнолітнього - ОСОБА_3 , з нею, відповідатиме якнайкращому забезпеченню інтересів їхнього сина. Крім того, зазначає, що відповідач є працездатний, отримує дохід, володіє транспортним засобом, інших утриманців не має, а тому може сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина в розмірі ј від усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов не подавав.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Вітів В.А. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської радиу судове засідання не з`явився, подав клопотання у якому просять справу слухати у відсутності їх представника, підтримують наданий ними висновок щодо доцільності визначення місця проживання неповнолітньої дитини із матір`ю - ОСОБА_1 .

08 серпня 2022 року закрито підготовче судове засідання у даній цивільній справі та призначено справу для розгляду по суті.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 02 липня 2003 року розірвано (Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , видане 08 липня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис №427 від 02 липня 2003 року).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін по справі народився ОСОБА_3 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 19 грудня 2008 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільській області України) і його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Неповнолітній ОСОБА_3 проживає та зареєстрований разом із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (Довідка №12962253, видана 05 листопада 2021 року відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради).

Висновком Служби у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №976 від 27.10.2021 року «Про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю ОСОБА_1 для їх тимчасового виїзду за межі України).

Згідно Довідки №3 від 08 грудня 2021 року, ОСОБА_1 працює завідувачем Тернопільським дошкільним навчальним закладом №5 Тернопільської міської ради Тернопільської області, її дохід за період із лютого 2021 року по листопад 2021 року склав - 170 779,90 грн.

Неповнолітній ОСОБА_3 навчається у Тернопільській класичній гімназії, що підтверджено характеристикою від 06.12.2021 року складеною директором Тернопільської класичної гімназії та класним керівником ІІІ-Б гімназійного (7-А) класу.

Згідно висновку Органу опіки і піклування Служби у справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №563 від 08 червня 2022 року, беручи до уваги пропозиції комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Згідно вимог ст.ст. 7, 155 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

У відповідності до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 3 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованоїПостановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю.

Суд, враховуючи всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання неповнолітнього - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , погоджується з позицією органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини із матір`ю, а тому вважає, слід визначити його місце проживання, за місцем проживання матері - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно неї та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Визначаючи розмір аліментів, суд, на підставі ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я дитини та їх матеріальне становище, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, який із 01.07.2022 р. становить 2 744,00 грн., суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина, в розмірі 1/4 (однієї чверті) всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь держави слід стягнути 992,40 грн. судового збору, а також в користь ОСОБА_1 908,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 200, 206, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 (однієї чверті) всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддяВ. В. Ромазан