КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/5012/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», подану представником Сапігою Миколою Миколайовичем, на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року у справі за позовом Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року АТ «Райффайзен Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштівта просить достроково стягнути з відповідача заборгованість за цим договором в сумі: 115 510,42 грн, яка визначена станом на 18 серпня 2021 року та складається із: 100 027,03 грн - заборгованості за кредитом, 15 483,39 грн заборгованості за процентами, в тому числі простроченої заборгованості за процентами у розмірі 11 569,18 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 22 жовтня 2019 року між банком та ОСОБА_1 було укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-37601033, за яким останній було надано кредит в розмірі 94 208, 81 грн до 22 жовтня 2023 року під фіксовану процентну ставку - 52,9% річних, а відповідач в свою чергу зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором.

Позивач вказував, що свої зобов`язання виконав та надав ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених договором.

В подальшому, 25 березня 2021 року між сторонами укладено додаткову угоду №014-RO-82-37601033/81-1/34845 до Заяви-Договору про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит Готівкою» №014- RO-82-37601033 від 22 жовтня 2019 року, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор та позичальник в тому числі досягли згоди про зміну з 25 березня 2021 року умов погашення кредиту, а саме: збільшено строк кредиту, а також розрахунок сукупної заборгованості по кредиту.

Проте, всупереч вимогам п. 2.2 та п. 2.3 Заяви-Договору ОСОБА_1 не виконала взяті на себе зобов`язання, не здійснювала щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно умов Договору погашення кредиту та відсотків за кредитом.

Відтак, неналежне виконання відповідачем договірних кредитних зобов`язань за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-37601033 від 22 жовтня 2019 року, вимусило банк звернутись до суду із даним позовом.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-37601033 від 22 жовтня 2019 року: 29 012,30 грн - заборгованості за кредитом та 2270 грн - судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник АТ «Райффайзен Банк» - Сапіга М.М. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просив частково скасувати оскаржуване рішення та постановити в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі, а саме: стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» достроково заборгованість за Заявою-Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит Готівкою» № 014-RO-82-37601033 від 22 жовтня 2019 року у сумі 115 510,42 грн, а в частині стягнення суми сплаченого судового збору рішення залишити без змін. Стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, що висновок суду про не встановлення в договорі фактичної процентної ставки спростовується фактичними обставинами справи, оскільки розмір процентної ставки за користування кредитом визначено п. 1.2.3 Заяви-Договору про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту та становить - 52,9% річних.

Крім того, аналогічна процентна ставка вказана й у Графіку платежів, що є додатком до Кредитного договору та таку ставку зазначено й в паспорті споживчого кредитування у розділі «реальна річна процентна ставки, відсотків річних - 52,91 %», що наявні в матеріалах справи.

Апелянт наголошує, що в подальшому у березні 2021 року відповідач свідомо самостійно на власний розсуд та за власним підписом підписав Додаткову угоду, якою збільшився строк кредитування на 18 місяців до 22 червня 2025 року та погодився із умовами за якими встановлювався новий графік погашення кредиту. Особисто підписуючись позичальник письмово підтверджував, що повідомлений про всі умови споживчого кредитування в банку та орієнтовну сукупну вартість кредиту, а також підтвердив, що надана йому інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною, ніяких заперечень щодо дій банку не мав.

Своїми послідуючими діями - підписанням додаткової угоди, здійсненням оплати за кредитом, ОСОБА_1 підтвердила як дійсність кредитного договору, так і правильність його укладення, згідно вимог закону.

Більше того, п. 2 Додаткової угоди сторонами конкретно визначено порядок надання кредиту понад початкову суму 94 208, 81 грн, зокрема зазначено, що станом на дату застосування змін фактична заборгованість за Кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 85 133,83 грн.

Також визначено п. 2.2 Додаткової угоди, що станом на дату застосування змін заборгованість за кредитним договором, строк сплати якої настав, складає 14 938,06 грн, у тому числі: 3 299,52 грн - заборгованість з погашення суми кредиту; та 11 638,54 грн - заборгованість з погашення процентів.

Відповідно до п. 2.3 Додаткової угоди на підставі неї з дати застосування змін фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв`язку із чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжувалось видачею кредитних коштів позичальнику, тобто на підставі Додаткової угоди фактична заборгованість за сумою кредиту була збільшена на суму заборгованості за процентами ат збільшено на суму залишку за сумою кредиту шляхом щомісячної капіталізації частини відсотків за період з 22 квітня 2021 року по 22 липня 2021 року, всього 100 027,03 грн.

Відтак, апелянт вважає, що судом не було враховано фактичне надання кредиту в сумі 100 027,03 грн, внаслідок чого допущено невідповідність висновків у рішення суду фактичним обставинам справи.

07 лютого 2022 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , відповідно до якого заперечує проти доводів апеляційної скарги та вважає, що вони не підтверджені належними доказами та посиланнями, а мають лише характер незгоди з рішенням суду.

Представник ОСОБА_2 вказує, що банком не конкретизовано доказів, на підставі яких можливо зробити висновок, що рішення винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 не була обізнана про проценту ставку, оскільки 04 листопада 2019 року на електронну пошту отримала лише текст Заяви договору про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту «Кредит Готівкою» № 014-RO-82-37601033 від 22 жовтня 2019 року, а паспорт споживчого кредиту, графік погашення платежів, умови кредитування перед підписанням вона не отримувала й після підписання заяви договору також не була з ними ознайомлена.

Крім того, додаткова угода не містила умов щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та неустойки про орієнтовну реальну річну проценту ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача.

Відтак, вказуючи, що обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору та змін до нього був переданий споживачу, покладається на кредитора та вважаючи, що банк не довів належне ознайомлення ОСОБА_1 з ними, представник відповідача просить відмовити у задоволення вимог апеляційної скарги, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк» мотивував своє рішення тим, що між позивачем і відповідачем у заяві-договорі про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-37601033 від 22 жовтня 2019 року та 25 березня 2021 року додатковій угоді № 014-RO-82-37601033/81-1/34845 до заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-37601033 від 22 жовтня 2019 року, конкретна процентна ставка не зазначена. Судом було зазначено, що відсутні підстави вважати, що при укладенні між сторонами договору позивач дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Таким чином, позовні вимоги про стягнення процентів є безпідставними.

Щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту, то суд першої інстанції вказав, що суду не надано і судом не здобуто доказів, що відповідачу надавався кредит понад 94 208,81 грн і які б давали правові підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 100 027,03 грн. Враховуючи, що фактично отримані кошти відповідачем у повному обсязі повернуто не було, а також враховуючи суму коштів, які відповідач сплатив на погашення кредиту, то до стягнення підлягає сума у розмірі 29 012,30 грн.

Апеляційний суд не може повною мірою погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено заяву - договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-37601033 від 22 жовтня 2019 року, відповідно до п.1.1. якого банк відкриває поточний рахунок «Для виплат» № НОМЕР_1 в гривні на ім`я клієнта та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у відповідності до Правил та Тарифів банку на ведення та обслуговування поточних рахунків фізичних осіб. Поточний рахунок призначений для зарахування коштів кредиту згідно цієї заяви-договору, а також внесення клієнтом готівкових та безготівкових коштів на поточний рахунок виключно з метою погашення кредиту. Будь-які інші, не передбачені цим пунктом заяви-договору операції за поточним рахунком не здійснюються та банк відмовляє в прийнятті документів на їх виконання.

Відповідно до п.1.2. вказаної заяви-договору передбачено, що на умовах цієї заяви-договору, з дати надання кредиту, банк зобов`язаний надати клієнту кредит в сумі 94 208,81 грн, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування.

Відповідно до п.1.2.2. вказаної заяви-договору передбачено, що строк кредиту - 48 місяців з 22 жовтня 2019 року по 22 жовтня 2023 року.

Відповідно до п.1.2.3. вказаної заяви-договору передбачено, що процентна ставка фіксована та становить 52,90% процентів річних (може бути змінена за згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди до заяви-договору або в порядку та на умовах, передбачених цією заявою-договором).

Крім того, в п.2.1 заяви-договору передбачено, що проценти сплачуються клієнтом у визначену графіком дату у складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у графіку і розраховуються виходячи із процентної ставки, передбаченої пунктом 1.2.3 пункту 1.2 заяви-договору. Проценти нараховуються щомісячно на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту (включно) або з наступного за днем надання кредиту операційного дня (у разі надання кредиту після закінчення операційного часу), виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (метод факт/факт) (а.с.14 зворотній бік - 16, т.1).

Також в матеріалах справи міститься підписаний ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», де зазначено, що сума кредиту становить 94 208,81 грн, строк кредитування - 48 місяців, реальна річна процентна ставка фіксована - 52,91% (а.с.13-14, т.1).

Також в матеріалах справи міститься підписаний ОСОБА_1 графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахування вартості всіх супутніх послуг), де також зазначається, що розмір кредиту становить 94 208,81 грн, термін користування кредитом - 48 місяців, процентна ставка - 52,90% (а.с.16 зворотній бік - 17, т.1).

В подальшому, 25 березня 2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було підписано додаткову угоду № 014-RO-82-37601033/81-1/34845 до заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-37601033 від 22 жовтня 2019 року, де вказано, що з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України кредитор та позичальник, досягли згоди про зміну з 25 березня 2021 року умов погашення кредиту, визначених кредитним договором (а.с.19-21, т.1).

Так, додатковою угодою сторони передбачили, що строк кредиту збільшився на 18 календарних місяців й датою остаточного погашення кредиту є 22 червня 2025 року. Строк кредиту складає 68 місяців.

Відповідно до п.2 додаткової угоди від 25 березня 2021 року передбачено, що сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, у такому порядку: станом на дату застосування змін фактична заборгованість позичальника за кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 85 133,83 грн. Станом на дату застосування змін заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, складає 14 938,06 грн, у тому числі : 3 299,52 грн - заборгованість з погашення суми кредиту; 11 638,54 грн - заборгованість з погашення процентів.

Також зазначено, що на підставі цієї додаткової угоди з дати застосування змін фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв`язку із чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачою кредитних коштів позичальнику.

В матеріалах справи також міститься виписка по рахунку ОСОБА_1 за період з 01 жовтня по 01 листопада 2019 року, відповідно до якої остання отримала на свій рахунок суму кредиту у розмірі 94 208,81 грн (а.с.23, т.1).

Також з матеріалів справи вбачається, що 25 серпня 2021 року банком було здійснено направлення на адресу відповідача вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, де вказано, що відповідач має заборгованість за кредитом у розмірі 100 027,03 грн, а також заборгованість за відсотками у розмірі 15 483,39 грн (а.с.24-25, т.1).

При дослідженні матеріалів справи апеляційним судом було встановлено, що відповідач по справі не заперечує факт отримання кредиту у розмірі 94 208,81 грн (а.с.88, т.1).

В матеріалах справи також міститься довідка про рух коштів за рахунком ОСОБА_1 за період з 05 листопада 2020 року по 04 листопада 2021 року, відповідно до якої вказано, що вихідний залишок на рахунку становить -101 244,31 грн (а.с.171-173, т.1).

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 18 серпня 2021 року заборгованість за кредитом складає 100 027,03 грн, а заборгованість по процентам 15 483,39 грн, що разом становить 115 510,42 грн (а.с.11-12, т.1).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи висновки суду по суті позовних вимог та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується наступним.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено частиною 2 статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Разом з тим, відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно зі ч.2 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Крім того, згідно з ст.1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний підпис - дані в електронній формі, які додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язані та призначені для ідентифікації підписувача цих даних.

Таким чином, підписавши Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», а також заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» електронним підписом, відповідач добровільно погодився у письмовому вигляді на умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання та відсотки за користування кредитом.

Аналогічний висновок викладено й у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року по справі № 284/157/20-ц та від 12 січня 2021 року по справі №524/5556/19.

Крім того, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26 грудня 2019 року по справі № 467/555/19, враховуючи, що шляхом ознайомлення відповідача під підпис з паспортом споживчого кредиту між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст.204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Апеляційний суд також враховує, що 25 березня 2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було підписано додаткову угоду № 014-RO-82-37601033/81-1/34845 до заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-37601033 від 22 жовтня 2019 року.

Зокрема, вказаною додатковою угодою сторони передбачили, що строк кредиту збільшився на 18 календарних місяців й датою остаточного погашення кредиту є 22 червня 2025 року. Строк кредиту складає 68 місяців.

Відповідно до п.2 додаткової угоди від 25 березня 2021 року передбачено, що сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, у такому порядку: станом на дату застосування змін фактична заборгованість позичальника за кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 85 133,83 грн. Станом на дату застосування змін заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, складає 14 938,06 грн, у тому числі : 3 299,52 грн - заборгованість з погашення суми кредиту; 11 638,54 грн - заборгованість з погашення процентів.

Також зазначено, що на підставі цієї додаткової угоди з дати застосування змін фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв`язку із чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачою кредитних коштів позичальнику.

Вказаний документ було власноруч підписано відповідачем по справі ОСОБА_1 й тим самим остання підтвердила факт існування на момент підписання заборгованості за кредитним договором у розмірі 85 133,83 грн.

Також відповідач погодилась на умови, відповідно до яких на підставі цієї додаткової угоди з дати застосування змін фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв`язку із чим відбувається зміна строку погашення заборгованості.

Системний аналіз матеріалів справи, зокрема, вказаної додаткової угоди від 25 березня 2021 року, а також наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором ОСОБА_1 , дає підстави для висновку, що банк правомірно звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідач по справі у повному обсязі здійснила погашення заборгованості за наданим кредитом.

Матеріали справи також спростовують висновок суду першої інстанції в частині того, що укладений між позивачем і відповідачем договір не містив розміру процентної ставки за наданим кредитом. Так, розмір відсоткової ставки було передбачено в заяві - договорі про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-37601033 від 22 жовтня 2019 року й наданий банком розрахунок також зроблений із врахуванням зазначеної в договорі процентної ставки в розмірі 52,9%.

Апеляційний суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).

Таким чином, наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, зокрема, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, де вказано, що заборгованість за тілом кредиту становить - 100 027,03 грн, а заборгованість за відсотками 15 483,39 грн, то вказане підтверджує заборгованість відповідача ОСОБА_1 за виданим кредитом.

Враховуючи вищевикладене, а також наявні у матеріалах справи докази, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції не можна вважати законним і обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з одночасним ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог банку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Оскільки за подачу позовної заяви АТ «Райффайзен Банк» сплатило судовий збір у розмірі 2 270 грн, а за подачу апеляційної скарги судовий збір складає 3 405 грн, що разом становить 5 675 грн, то суд апеляційної інстанції стягує вказану суму судового збору з відповідача на користь АТ «Райффайзен Банк».

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», подану представником Сапігою Миколою Миколайовичем, задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (, 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9) заборгованість за кредитним договором у розмірі 115 510,42 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (, 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9) судові витрати у розмірі 5 675 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв