Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/306/22
Провадження № 2/670/144/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Мамаєва В.А.,

за участю секретаря судового засідання Кушнір О.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру стягуваних аліментів, обґрунтовуючи його наступним. 07.11.2014 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 13 травня 2022 року Віньковецьким районним судом Хмельницької області був виданий судовий наказ про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.05.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. 22.06.2022 року відповідачем отримано довідку про нараховані аліменти, виходячи із розміру доходу середньої заробітної плати працівників для цієї місцевості (по Хмельницькому районі) в розмірі 12993 грн., одна чверть яких становить 3248 грн. 25 коп. Відповідач не працює і сплата такої суми аліментів для нього є непосильним, сума доходів у нього мінімальна і не стабільна. Усі доходи відповідача у сукупності не становлять середньої заробітної плати працівників для цієї місцевості (по Хмельницькому районі) в розмірі 12993 грн. Позивач просить постановити рішення, яким стягувати з нього аліменти на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/9 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення донькою повноліття.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просить задовольнити. На запитання пояснила, що позивач офіційно не працює з 2010 року, проживає за рахунок тимчасових заробітків, які в основному мають сезонний характер. Позивач немає у власності чи володінні чотири автомобіля. Їй відомо лише про розмір доходів позивача від оренди земельної ділянки. Про розмір доходів позивача від тимчасових заробітків позивач їй не повідомив і вона не може пояснити чи змінилися вони після винесення судового рішення про стягнення аліментів. Позивач має хронічне захворювання, але яке саме сказати не може. Вважає, що розмір витрат на лікування доньки позивача ОСОБА_6 не має значення для даної справи, оскільки ці витрати є додатковими, які стягуються на дитину окремо. З моменту набрання судовим рішенням про стягнення аліментів законної сили, позивач не платить аліменти на утримання доньки.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що позивачем та його представником не надано доказів погіршення матеріального стану позивача або погіршення його стану здоров`я, які є підставою у відповідності до вимог ст. 192 СК України для зміни розміру стягуваних аліментів. Зазначив, що відповідачем надано докази стану здоров`я доньки не для вимог про стягнення додаткових витрат на утримання доньки, а для з`ясування її стану здоров`я, оскільки вона хворіє з дитинства на аутоімунний гепатит. Представник позивача стверджує, що позивач немає змоги сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки доходів, але згідно постанови Верховного Суду у справі № 755/14148/18 від 25.09.2019 року суд дійшов висновку, що факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставини, які встановлюються судом при визначення розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку утримувати дитину. Просить відмовити у задоволенні позову як необґрунтованому. Також просить суд стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу розмірі 3000 грн.

Відповідач у судовому засідання позов не визнала і пояснила, що позивач не допомагає утримувати доньку, тому вона звернулася із позовом про стягнення аліментів. Позивач не працює з 2010 року, але має у володіння чотири автомобіля і базу, які використовує для отримання прибутків, проте не зареєстрований як фізична особа підприємець. Позивач не допомагає утримувати дитину і після постановлення судового рішення не сплачував аліменти. Нею сплачено адвокату витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Просить відмовити у задоволенні позову.

Судом встановлено, що 07.11.2014 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 15.06.2022 року. Від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 15.06.2022 року.

13.05.2022 року Віньковецьким районним судом Хмельницької області у справі № 670/205/22 був виданий судовий наказ про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.05.2022 року і до досягнення дочкою повноліття.

Принцип 6 Декларації прав дитини наголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно ст. 8 закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Згідно вимог ч. 2 ст. 52 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обґрунтовуючи позовну вимогу щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що розмір його заробітку (доходів) є мінімальним та нестабільним, а тому сплата аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини доходу від середньомісячної заробітної плати по Хмельницькому району, що становить 3248 грн. 25 коп., є непрактичною та нереальною.

Цю вимогу суд вважає необґрутованою, оскільки позивачем та його представником в порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України не надано доказів на підтвердження того, що наявні підстави, визначені ст. 192 СК України, для зміни розміру стягуваних аліментів, а саме погіршення матеріального стану позивача, якими позивач та його представник обґрунтовують позовні вимоги.

Так, позивачем додано лише докази про отримання позивачем доходу у вигляді орендної плати за належну йому земельну ділянку, але не надано доказів про розмір тимчасових заробітків позивача, за рахунок яких проживає позивач, які він мав на час винесення судового наказу про стягнення аліментів і на теперішній час.

Таким чином, суд не вбачає погіршення матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення судового наказу про стягнення з нього аліментів, а отже відсутні підстави, передбачені ст. 192 СК України для зімни розміру аліментів, стягуваних за судовим рішенням.

Крім того, твердження позивача і його представника про те, що позивач не може сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу від середньої заробітної плати по Хмельницькій області, що становить 3248 грн. 25 коп., по-перше, є необґрунтованим, оскільки позивач не надав докази щодо свого матеріального становища. По-друге, не може бути підставою для зміни розміру стягуваних аліментів, оскільки відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у справі № 755/14148/18 від 25.09.2019 року, факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставини, які встановлюються судом при визначення розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку утримувати дитину. Вказаний висновок Верховного Суду відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, ч. 6 ст. 13 закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягає врахуванню судами при застосуванні таких норм права.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.11.2021 року № 329/766/18.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19, від 02.09.2020 року у справі № 329/766/18.

Відповідачем ОСОБА_2 було підтверджено обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартість, що підтверджується: копією договору № 90 про надання правової допомоги від 08.08.2022 року, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Соловей О.В.; ордером серії ВХ № 1032045 від 19.08.2022 року; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 829 від 11.09.2012 року ОСОБА_3 ; актом приймання-передачі виконаної роботи до Договору № 90 від 08.08.2022 року про надання правової допомоги від 22.08.2022 року на загальну суму 3000 грн.; рахунком № 90 від 08.08.2002 року на загальну суму 3000 грн., поясненнями відповідача про сплату витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

За наведених обставин суд вважає, що вимога відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

На підставі ст. ст. 181, 192 СК України, керуючись ст. ст. 12, 81, 137, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 21.09.2022 року.

Суддя В.А.Мамаєв