Справа № 932/3443/22
Провадження № 2/0203/1073/2022
УХВАЛА

22 серпня 2022 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2022 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2022 року про передачу справи для розгляду за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи № 932/3443/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2022 року, цивільну справу № 932/3443/22, провадження № 2/0203/1073/2022, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана канцелярією суду 01.08.2022 року.

Позовна заява ОСОБА_1 не відповідала вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, тому ухвалою суду від 05 серпня 2022 року була залишена без руху та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали шляхом надання суду виправленої редакції позовної заяви відповідно до кількості сторін з зазначенням ціни позову щодо вимог майнового характеру; оригіналу документу, що підтверджує доплату судового збору за вимогу немайнового характеру про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю у розмірі 992,40грн.

Позивачем 10 серпня 2022 року була отримана копія ухвали суду від 05.08.2022 року, про що свідчить розписка про отримання копії ухвали.

Вдповідно до ч. 1 ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до ст. 124 ЦПК України, строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Тому граничною датою для усунення недоліків позовної заяви є 15 серпня 2022 року, включно.

19 серпня 2022р. на виконання вказаної вище ухвали суду, позивачем було подано нову редакцію позовної заяви відповідно до кількості сторін разом з оригіналом квитанції.

Таким чином, позивачем було пропущено строк, відведений для усунення недоліків, допущених у позовній заяві.

Крім цього, заяв про продовження строку встановленого ухвалою суду від 05.08.2022 року для усунення недоліків позовної заяви до суду не надходило.

Приписами ч. 3 ст. 185 ЦПК встановлено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частинами 5, 6, 7 ст. 185 ЦПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Суд, вирішуючи питання щодо повернення заяви, також керується практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним, з точки зору його практичного забезпечення: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства (рішення Європейського суду з прав людини «Golder проти Сполученого Королівства», «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року). Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у встановлений судом строк позивач не усунув недоліки позовної заяви, що відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, є підставою для її повернення.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне повернути позивачу позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

уХвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що за змістом ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Ф.М. Ханієва