КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

19 вересня2022 року місто Київ

Справа 359/7686/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11177/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Желепи О.В., суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Гетьман Наталії Олексіївни в інтересах ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року (у складі судді Муранової-Лесів І.В., повне судове рішення складено 29 липня 2019 року),

у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_7 , про визнання недійсним розпорядження, визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки, скасування їх державної реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення, накладені ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2018 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Гетьман Н.О. в інтересах ОСОБА_2 , згідно поштової відмітки, 02 листопада 2020 року подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року у відкритті апеляційного провадження відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року і направити справу на розгляд до апеляційного суду.

Постановою Верховного Суду від 31 серпня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року скасовано, справу направлено на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи вказану ухвалу Верховний Суд виходив з того, що суд апеляційної інстанції помилково постановив одноособово ухвалу від 23 листопада 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою в його інтересах адвокатом Гетьман Н. О., на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року, що призвело до порушення правил щодо складу суду.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Гетьман Наталії Олексіївни в інтересах ОСОБА_2 необхідно відмовити з огляду на таке.

Апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що на момент прийняття рішення позивач ОСОБА_2 хворів, та не міг через стан здоров`я займатись подальшим оскарженням. Крім того 28 серпня 2019 року, до закінчення строків на апеляційне оскарження ОСОБА_2 поїхав на лікування до Сполучених штатів Америки та зміг повернутись в Україну лише 02 жовтня 2020 року через карантинні заходи викликані пандемією корона вірусу, після чого перебував на самоізоляції та зміг зустрітись з адвокатом та надати усі необхідні документи лише 26 жовтня 2020 року. У зв`язку з чим просить поновити строк.

Інших підстав та доводів для поновлення строку на апеляційне оскарження представником позивача не зазначено.

Оскаржуване рішення постановлено 19 липня 2019 року, повне судове рішення складено 29 липня 2019 року, однак, апеляційну скаргу подано лише в листопаді 2020 року, більше ніж через рік.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Отже, процесуальне законодавство містить дві підстави, за яких суд не відмовляє у відкритті провадження після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Однак жодна з таких підстав не знаходить свого підтвердження у даному випадку.

Апеляційна скарга подана Гетьман Н.О. в інтересах ОСОБА_2 , який є позивачем у справі, отже, апеляційну скаргу подано особою, яка була залучена до участі у справі, більш того особою, якою подано позовну заяву.

Не повідомлення позивача про розгляд справи також не знаходить свого підтвердження, оскільки матеріали справи містять докази того, що у судовому засіданні 19 липня 2019 року приймала участь представник позивачів ОСОБА_8 (а.с. 129-130 том 2), в даному судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Вказаний представник 31 липня 2019 року ознайомилась з матеріалами справи та повним текстом судового рішення (а.с.143 том 2).

Відповідно до ч.7 ст. 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Згідно з ч.1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користування процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, позивач ОСОБА_2 не був позбавлений права та можливості подати апеляційну скаргу через свого представника ОСОБА_8 .

Другою підставою є пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Позивач посилається на те, що 28 серпня 2019 року виїхав закордон на лікування, а в подальшому через карантинні заходи викликані пандемією корона вірусу та самоізоляцією не зміг зустрітись з адвокатом та надати йому усі необхідні документи.

Однак дані обставини не є обставинами непереборної сили, оскільки перебування особи на лікуванні закордоном, не перешкоджає зверненню такої особи до фахівця у галузі права для представлення його інтересів у судах будь-якої інстанції. Крім того, матеріалами справи підтверджено, що у позивача під час розгляду справи в суді першої інстанції були наявні представники.

Посилання на те, що до 26 жовтня 2020 року позивач через епідемію коронавірусу не міг зустрітись з адвокатом, колегія суддів не приймає, оскільки до початку епідемії на території України (березень 2020 року), позивач не був позбавлений можливості надати представнику особисто або направити необхідні документи засобами поштового та електронного зв`язку. Навіть після введення карантинних обмежень на території України, відділення поштового зв`язку не припиняли своєї роботи.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» зазначив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Враховуючи те, що позивач звернувся з апеляційною скаргою на рішення суду від 19 липня 2019 року в листопаді 2020 року, тобто більше ніж через один рік, клопотання про поновлення строку не містить поважних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про наявність обставин непереборної сили протягом року з дати ухвалення рішення, скаржник був належним чином повідомлений про розгляд справи, його представник була присутня у судовому засіданні при проголошенні вступної та резолютивної частини оскаржуваного рішення - у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 127, 358 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Гетьман Наталії Олексіївни в інтересах ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року -відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моментуїї підписаннята може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Судді:О.В. Желепа
В.А. Кравець
О.Ф. Мазурик