Справа № 357/5259/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2022 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із цивільним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Позов мотивує тим, що з 27 червня 2020 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбу. За час перебування у шлюбу позивачем та відповідачем було набуто спільне майно, а саме: автомобіль марки FIAT модель DUCATO (мікроавтобус), 2007 року випуску, колір червоний, об`єм двигуна 2287 куб.см., 20.10.2020 року поставлений на облік за договором купівлі-продажу в Територіальному сервісному центрі МВС України №5642, право власності зареєстроване за ОСОБА_2 ; автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель E 220 CDI, 2003 року випуску (легковий комбі-В), д.н.з. НОМЕР_1 , колір чорний, об`єм двигуна 2148 куб.см., 30.03.2021 року поставлений на облік за договором купівлі-продажу в Територіальному сервісному центрі МВС України №3242, право власності зареєстроване за ОСОБА_2 . Враховуючи, що згоди стосовно порядку розподілу спільної сумісної власності між сторонами не досягнуто, то позивачка просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати автомобіль марки FIAT модель DUCATO (мікроавтобус), 2007 року випуску, колір червоний, об`єм двигуна 2287 куб.см., оціночною вартістю 186 821,00 грн., спільною власністю подружжя та визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частину вказаного автомобіля; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки FIAT модель DUCATO (мікроавтобус), 2007 року випуску, колір червоний, об`єм двигуна 2287 куб.см., в сумі 93 410,50 грн.; визнати автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель E 220 CDI, 2003 року випуску (легковий комбі-В), д.н.з. НОМЕР_1 , колір чорний, об`єм двигуна 2148 куб.см., оціночною вартістю 198 875,00 грн., який перебував у власності відповідача в період з 30.03.2021 року по 09.02.2022 року, спільною власністю подружжя та визнати за позивачкою право приватної власності на 1/2 частину оціночної вартості вказаного автомобіля; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки грошову компенсацію оціночної вартості 1/2 частини автомобіля марки MERCEDES-BENZ модель E 220 CDI, 2003 року випуску (легковий комбі-В), д.н.з. НОМЕР_1 , колір чорний, об`єм двигуна 2148 куб.см., в сумі 99 437,50 грн.; вирішити питання розподілу судових витрат.

22 вересня 2022 року ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, мотивовану тим, що згідно заявлених позовних вимог позивачка просить визнати автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель E 220 CDI, 2003 року випуску (легковий комбі-В), д.н.з. НОМЕР_1 , колір чорний, об`єм двигуна 2148 куб.см., оціночною вартістю 198 875,00 грн., який перебував у власності відповідача в період з 30.03.2021 року по 09.02.2022 року, спільною власністю подружжя та визнати за позивачкою право приватної власності на 1/2 частину оціночної вартості вказаного автомобіля. Позивачка доводить до відома суду, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, останній продав вказаний автомобіль третій особі, проте всі кошти від реалізації спільного сумісного майна залишив за собою, без погодження з позивачкою. Вказує, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення позову, так як відповідач наразі намагається зняти автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель E 220 CDI, 2003 року випуску (легковий комбі-В), д.н.з. НОМЕР_1 , колір чорний, об`єм двигуна 2148 куб.см. з обліку в органах Територіального сервісного центру м. Біла Церква. За таких обставин, враховуючи, що автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель E 220 CDI, 2003 року випуску (легковий комбі-В), д.н.з. НОМЕР_1 , колір чорний, об`єм двигуна 2148 куб.см. є спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивачка вважає доцільним, достатнім та співрозмірним позовній вимозі вжити такий захід забезпечення позову як накладення арешту на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ модель E 220 CDI, 2003 року випуску (легковий комбі-В), д.н.з. НОМЕР_1 , колір чорний, об`єм двигуна 2148 куб.см., до моменту набрання рішенням у справі законної сили.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд виходить з наступного.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Також відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема крім іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб .

Виходячи зі змісту ст. 150 ЦПК України в заяві про забезпечення позову повинна бути вказівка на конкретне майно боржника, на яке запропоновано накласти арешт. Накладення арешту на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу, та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову"зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку із вжиттям судом заходів забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17(провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 755/5333/20 (провадження № 61-17180св20) зазначено, що при задоволенні заяви позивача про накладення арешту на нерухоме майно та заборони їх відчуження, суди не звернули уваги, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві, тому є помилковим накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем у справі.

КЦС ВС звернув увагу на те, що на час вирішення питання про забезпечення позову, судом до участі у справі товариство не залучалось, а позовні вимоги до нього не заявлялись. Проте при задоволенні заяви позивача за зустрічним позовом про накладення арешту на нерухоме майно та заборони їх відчуження, апеляційний суд не звернув уваги, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що не належить відповідачеві, а тому є помилковим (постанова від 01.12.2021 у справі № 569/5761/19).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивачка просить суд накласти арешт на транспортний засіб MERCEDES-BENZ модель E 220 CDI, 2003 року випуску (легковий комбі-В), д.н.з. НОМЕР_1 , колір чорний, об`єм двигуна 2148 куб.см., який, як зазначає сама заявниця у своїх процесуальних заявах, належить третій особі.

Крім того, відповідно до відповіді ТСЦ №3242 від 17.05.2022 року №31/10/3242-254, за відповідачем ОСОБА_2 30.03.2021 року був зареєстрований транспортний засіб MERCEDES-BENZ модель E 220 CDI, 2003 року випуску (легковий комбі-В), д.н.з. НОМЕР_1 , колір чорний, об`єм двигуна 2148 куб.см., який 09.02.2022 року перереєстровано на нового власника по договору купівлі-продажу в ТСЦ №3242.

Отже, заявлені вимоги є необґрунтованими, оскільки вказаний транспортний засіб належить особі, яка не є відповідачем по справі, а тому накладення арешту на майно вказаної особи призведе до порушення її права власності.

Отже, судом встановлено, що на час розгляду заяви про забезпечення позову, існує невідповідність між заявленими вимогами до відповідача ОСОБА_2 та заходами забезпечення позову у виді накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем по справі, виходячи з чого, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель