БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» серпня 2022 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань -Гафінчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКО» про належне оформлення трудової книжки при звільненні директора підприємства та проведення розрахунку,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким зобов`язати уповноважену особу товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКО» (далі - ТОВ «ВЕКО») виконати всі дії, а саме оформити належним чином трудову книжку та провести розрахунок у відповідні терміни.

В обґрунтування вимог зазначається, що з 22 липня 1992 року позивач займав посаду директора ТОВ «ВЕКО». 11 липня 2020 року йому в усній формі повідомлено про припинення повноважень директора товариства. З часу припинення повноважень відповідач належним чином не оформив трудову книжку позивача та не провів з ним остаточного розрахунку при звільненні.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 19 жовтня 2021 року дану цивільну справу передано до Броварського міськрайонного суду Київської області за підсудністю для подальшого розгляду.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2022 року розстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до початку судового засідання.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня

2022 року відмовлено у закритті провадження у даній справі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач ТОВ «ВЕКО» у судове засідання представника не направив, 11 липня

2022 року та 30 серпня 2022 року від представника відповідача Горлатого О.В. надійшли клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю представника в іншому процесі. Доказів поважності причин неявки представник відповідача до суду не надав. Будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, сторона відповідача правом подати відзив на позовну заяву не скористалася. З огляду на викладені обставини, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення зборів засновників від

22 липня 1992 року позивача прийнято на посаду директора ТОВ «ВЕКО», про що свідчить запис у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , дата заповнення: 22 липня 1992 року.

Заявляючи вимогу про оформлення належним чином трудової книжки та проведення розрахунку, позивач посилається на припинення трудових відносин та його повноважень як директора у липні 2020 року.

Відповідно до частини першої, другої статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) (у редакції чинній на липень 2020 року) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

За приписами статті 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» встановлено, що при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Без трудової книжки приймаються на роботу тільки ті особи, які працевлаштовуються вперше. Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, якою визначено, що при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. На підприємстві ведеться така документація щодо обліку бланків трудових книжок і заповнених трудових книжок. У разі одержання трудової книжки у зв`язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку.

З наведених нормативно-правових положень вбачається, що трудові книжки працівників юридичних осіб зберігаються на підприємствах, в установах й організаціях як документи суворої звітності. Обов`язок ведення трудових книжок та видачі належно оформленої працівнику в день звільнення покладено саме роботодавця. Безпосередньо у працівника мають зберігатися лише трудові книжки найманих працівників фізичної особи підприємця.

За приписами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

ТОВ «ВЕКО» є юридичною особою, тому трудова книжка ОСОБА_1 повинна зберігатися на підприємстві, у день звільнення видана та належним чином оформлена.

Разом з тим, при розгляді даної справи встановлено, що трудова книжка знаходиться на руках у позивача, дата її видачі та фактичного отримання позивачем з урахуванням поданих доказів, судом при розгляді даної справи не встановлена. Доказів, які б свідчили про припинення трудових відносин, дати та підстав звільнення, позивач до суду не надав, як і доказів щодо розміру середньомісячної заробітної плати, а також відомостей з ЄСВ. Позивач, наданими йому процесуальними правами не скористався з відповідними клопотаннями про витребування доказів до суду не звертався.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову за недоведеністю.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, необхідно віднести на його рахунок.

На підставі викладеного та керуючись статтями 141, 263-265 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин