Провадження №22-ц/824/8737/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 16 червня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа - судового наказу Подільського районного суду міста Києва від 07.02.2022 у справі № 758/18100/21 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого документа - судового наказу Подільського районного суду міста Києва від 07.02.2022 року у справі № 758/18100/21 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначив, що 07 лютого 2022 року суддею Подільського районного суду міста Києва видано судовий наказ у справі № 758/18100/21 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із 23 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 248 (двісті сорок вісім) грн.. 10 коп.

На момент подання стягувачем заяви про видачу судового наказу місце проживання дитини визначене не було, дитина проживала з батьками разом за адресою: АДРЕСА_1 , а заявник здійснює витрати на дитину, оплачує комунальні послуги. Таким чином заявник вважає, що вимога про стягнення з нього аліментів на утримання дитини не є безспірною, а оскільки він здійснює витрати на утримання їх спільної дитини, будь-якого обов`язку щодо сплати аліментів, який би підлягав вирішенню судом, він не має.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 16 червня 2022 року заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, щооскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

03.08.2022 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона, не погоджуючись із викладеним у апеляційній скарзі доводами, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

07.09.2022 року на електрону адресу від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1 .

07 лютого 2022 року суддею Подільського районного суду міста Києва видано судовий наказ у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи із 23 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 248, 10 грн.

Заявник, звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документа, а саме наказу про стягнення аліментів, таким, що не підлягає виконанню. При цьому таку свою заяву він фактично обґрунтовував незгодою з судовим наказом по суті.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції ретельно зазначив, що обрана заявником процедура в даному випадку застосована бути не може, оскільки за своєю суттю, метою та порядком врегульовує інші правовідносини. Зокрема суд зазначив:

Частиною 1 статті 432 ЦПК України встановлено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Зазначені висновки суду першої інстанції повністю відповідають обставинам справи, з ними в повній мірі погоджується і колегія суддів апеляційного суду. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що чинним процесуальним законодавством передбачена інша процедура для боржника за наказом про стягнення аліментів для зміни чи скасування такого судового рішення по суті.

Зокрема, відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу на підставі заявленої вимоги про стягнення аліментів, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Положення ч. 8 ст. 170 ЦПК України передбачають, що у разі видачі судового наказу на підставі заявленої вимоги про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб чи на підставі заявленої вимоги про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Таким чином, з огляду на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду погоджується з позицією суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення заяви заявника.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 16 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько