Провадження № 2/369/1750/22
07.09.2022 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді Дубас Т.В.,
при секретарі Житар А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Київ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, до ОСОБА_2 , в якому просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .
Зобов`язати орган реєстрації Вишневої міської ради Бучанського району Київської області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтований тим, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 18 листопада 2016 року державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області позивач набула право власності на 2/5 частини житлового будинку під АДРЕСА_1 .
Разом зі позивачем по зазначеній адресі зареєстровані: ОСОБА_3 , 1993 року народження - дочка та невідома особа, відповідач у справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Витягом про зареєстрованих осіб у житловому будинку від 19 липня 2021 року № 9074 виданим Вишневою міською радою Бучанського району Київської області.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 хоча і зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 , але ніколи не проживала разом з позивачем по зазначеній адресі.
Цей факт підтверджується Актами депутата Вишневої міської ради Атаманюка В.П.: № 1/04-767 від 17 травня 2016 року, 1/04-38 від 15 грудня 2020 року, 1/04-197 від 10 березня 2021 року та № 1/04-510 від 08 червня 2021 року, згідно яких у будинку АДРЕСА_1 зареєстрована, але фактично не проживає ОСОБА_2 .
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 липня 2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 травня 2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, звернулась із заявою про розгляд справи у її відсутність, в якій позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідач в судове засідання не зявилася. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
З огляду на вищевикладене, з урахуванням приписів ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 18 листопада 2016 року державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області позивач набула право власності на 2/5 частини житлового будинку під АДРЕСА_1 .
Згідно запису у витягу №9074 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано троє осіб, а саме: ОСОБА_3 , 1993 року народження, ОСОБА_1 , 1958 року народження та ОСОБА_2 , 1979 року народження.
Відповідно до Акту депутата Вишневої міської ради Атаманюка В.П.: № 1/04-767 від 17 травня 2016 року, 1/04-38 від 15 грудня 2020 року, 1/04-197 від 10 березня 2021 року та № 1/04-510 від 08 червня 2021 року, згідно яких у будинку АДРЕСА_1 зареєстрована, але фактично не проживає ОСОБА_2 .
В сукупності вищевикладеного вбачається, що відповідач з моменту реєстрації місця проживання без поважних причин більше одного року не користуються житловим квартирою позивачки та відсутній там, ніякої участі в утриманні житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали відповідачу, у будинку не має, що в свою чергу, свідчить про втрату ним інтересу щодо права на користування цим житлом.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.
Стаття 47 Конституції України передбачає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Водночас, ст. 41 Конституції України визначено, що закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16,386,391 ЦК України.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. ст. 379,380 ЦК України, об`єктом власності особи може бути, зокрема житло-житловий будинок.
Положення ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачають право власника використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.
Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, право члена сім`ї власника будинку, який не є співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним з ним проживанням у цьому будинку.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.
Таким чином порушене право власника житла підлягає захисту шляхом визнання відповідача такою особою, що втратила право на користування цим житлом, що дасть можливість власнику житлового будинку зняти його з реєстрації місця проживання, в порядку визначеному Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".
Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 908 гривень.
Керуючись ст. ст. 247,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 908 грн. в дохід держави.
В решті задоволення позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про учасників:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Суддя: Т.В. Дубас