"15" вересня 2022 р.
Справа №150/277/22
Провадження по справі №2/150/98/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року Чернівецький районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі Вітковській О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бабчинецької сільської ради Могилів - Подільського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною власністю,-

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з вище вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не зявився, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подано заяву про розгляд справи у його відсутність, свої вимоги підтримує на умовах, викладених в позовній заяві, просить їх задоволити.

Відповідачем - Бабчинецькою сільською радою Могилів - Подільського району подано відзив на позовну заяву, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, клопоче про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 , постійно, безперервно, відкрито, з 2007 року (тобто, протягом п`ятнадцяти років) проживає та володіє нерухомим майном, а саме житловим будинком (будинком садибного типу з господарськими будівлями та спорудами), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується довідками Моївського старостинсъкого округу Бабчинецької сільської ради №697 від 21.07.2022 (а.с. 8), №700 від 21.07.2022 (а.с. 9), випискою з погосподарської книги №699 від 21.07.2022 (а.с. 11), викопіюванням з погосподарських книг 2006-2010 рр., 2011-2015 рр., 2016-2020 рр, 2021-2025 рр. (а.с 14- 28).

Зазначеним житловим будинком позивач заволодів у 2007 році шляхом домовленості про проживання в даному житловому будинку з ОСОБА_2 , та як було відомо позивачу зі слів останньої, зазначений житловий будинок, який є предметом спору, вона отримала в спадок за заповітом від свого померлого діда ОСОБА_3 .

Дозвіл на проживання ОСОБА_2 надала з умовою забезпечення утримання даного житлового будинку з подальшим його переоформленням (реєстрацією права власності) на ім`я позивача ОСОБА_1 . Однак, ОСОБА_2 була та є жителькою Росії, з 2007 року на територію України не приїжджала, точне місце її проживання невідоме, позивач не має з нею зв`язку.

У 2022 році ОСОБА_1 було отримано довідку №261 від 14.07.2022, видану КП «Могилів - Подільське м1жрайонне бюро технічної інвентаризації»(а.с. 29), відповідно до якої власником вищезазначеного житлового будинку являється ОСОБА_3 , а право на спадщину на спадковий будинок ОСОБА_2 не переоформила. Тому, остання, фактично розпорядником майна не була. Позивачу про вказаний факт не повідомлено, ОСОБА_2 усно стверджувала, що являється власником будинку.

Із вище вказаного слідує, що при заволодінні майном (житловим будинком, що є предметом спору) ОСОБА_3 , позивач не знав і не міг знати про відсутність у ОСОБА_1 підстав для набуття права власності, оскільки достовірно не знав хто є власником вищезазначеного житлового будинку. Тобто володіння ОСОБА_4 житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 є добросовісним.

Позивачем за час проживання в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 було знайдено заповіт ОСОБА_3 від 14.02.1994, зареєстрованого за номером АДРЕСА_2 (на заповіті наявна відмітка сільської ради про те, що станом на 14.06.2006 заповіт не змінено та не відмінено) (а.с. 31). Зазначене підтверджує те, що будинок належний ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 дійсно заповідався ОСОБА_2 , яка могла, у зв`язку з вищезазначеним, вважати, що являється його власником та розпорядником.

Як свідчить повідомлення Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області від 31.08.2022 №274/01-16, надане на виконання ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 09.08.2022 щодо витребування доказів, після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилася.

Факт того, що позивач по справі ОСОБА_1 , дійсно добросовісно заволодів та відкрито користується спірним житловим будинком, а також постійно та безперервно володів з 2007 року (що складає 15 років нерухомим майном - будинком садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (житловим будинком), розташованого за адресою АДРЕСА_1 підтверджується довідкою Моївського старостинського округу Бабчинецької сільської ради №697 від 21.07.2022 (а.с. 8).

Окрім цього, те, що позивач по справі ОСОБА_1 проживає в будинку за адресою АДРЕСА_1 підтверджено випискою з погосподарської книги №699 від 21.07.2022 (а.с. 11).

Вище зазначені обставин також доводять викопіювання з погосподарських книг 2006-2010 рр., 2011-2015 рр., 2016-2020 рр, 2021-2025 рр. (а.с 14- 28).

Факт проживання ОСОБА_1 в зазначеному спірному будинку протягом тринадцяти років підтверджують квитанції щодо сплати коштів за електропостачання з 2018,2019, 2020,2021 рр.; сплати за встановлення внутрішньо-будинкової газової мережі, її підключення до газопостачання за 2008, 2009, 2010, 2015, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки; сплати податків за землю за 2014, 2016 роки (37 - 67).

Як свідчить довідка №698 від 21.07.2022, видана виконкомом Бабчинецької сільської ради (Моївського старостинського округу) житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 не перебуває на балансі та не є в комунальній власності Бабчинецької сільської ради (а.с. 10).

Факти, підтверджені вищевказаними документами (довідками, виписками, викопіюваннями, платіжками, квитанціями, а також показами свідків (очевидцями подій, що відбувалися протягом останніх тринадцяти років з 2007 по 2022 роки), які сформовані та видані рядом підприємств, установ та організацій (сільською радою, ГО «Теплиця» (сільський водогін), БТІ), свідчать про відкритість, добросовісність, безперервність володіння спірним житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 , оскільки, позивач по справі ОСОБА_1 заволодів спірним житловим будинком добросовісно; не приховував факт знаходження зазначеного нерухомого майна в його володінні, безперервно проживав в ньому протягом 15 років (тобто, всього строку набувальної давності), в тому числі, здійснював монтаж газової та водопровідної систем, ремонтні роботи будинку, сплату комунальних послуг, ніс інші необхідні фінансові витрати; житловим будинком заволодів добросовісно, оскільки, не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності.

Показами свідків ОСОБА_5 тітки позивача по справі, та ОСОБА_6 підтверджено, що ОСОБА_1 з 2007 року проживає у житловому будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_1 . Дозвіл на проживання у вказаному житловому будинку дала ОСОБА_2 ОСОБА_1 обробляє присадибну земельну ділянку, проводить ремонти, проведено газ.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Набувальна давність одна з підстав набуття права власності.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 3 ст. 344 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Частиною 1 статті 398 ЦК України встановлено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Володільцем може бути будь яка фізична чи юридична особа, яка може бути суб`єктом права власності. Фактичне володіння може виникнути в тієї чи іншої особи на підставі різних фактичних обставин. Це може бути будь яке придбання речей (майна) на підставі фактів, що не породжують правових наслідків, наприклад, придбання майна без належного правового оформлення (нотаріального посвідчення, державної реєстрації тощо).

Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

У пункті 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року, №5 зазначається, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року, №5 встановлено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України).

Враховуючи положення статтей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України).

За останніх п`ятнадцять років (з 2007 року) фактичного володіння ОСОБА_1 житловим будинком АДРЕСА_1 , ніхто як власник зазначеного майна, не звертався до неї із вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння, що є самостійною підставою вважати ОСОБА_1 добросовісним набувачем вище вказаного житлового будинку.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року (пункт 11 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року, №5). При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Суд вважає обґрунтованими обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною власністю.

На підставі вище викладеного, суд в силу статті 89 ЦПК України, беручи до уваги роз`яснення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року, №5, приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

На підставі ст., ст. 328, 344, 397 ЦК України, ст., ст.2-5, 7, 8, 10 - 13, 81, 83, 89, 90, 95, 133, 141, 247, 258, 263 - 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 26.04.2013 Чернівецьким РВ УМВС у Вінницькій області; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст.354 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою:http://reyestr.court.gov.ua.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 26.04.2013 Чернівецьким РВ УМВС у Вінницькій області; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач: Бабчинецька сільська рада Могилів Подільського району Вінницькій області (місцезнаходження: вул. Незалежності, 13, с. Бабчинці, Могилів-Подільський район, Вінницька область, код в ).

СУДДЯ: Л.П. ЦИМБАЛЮК