Провадження №2/523/983/22
У Х В А Л А

16.09.2022 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі № 523/13722/19 за позовом позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа № 523/13722/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Суд констатує, що від представника позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на легковий автомобіль марки «BMW», модель 530 D, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Обґрунтовуючи вимоги поданого клопотання представник позивача вказує на те, що з підстав, передбачених ст.ст. 151, 152 ЦПК України необхідно вжити вказані заходи забезпечення позову, оскільки їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви та справи, суд доходить наступного висновку.

Згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно приписів ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, представник позивача вказує на те, що з підстав, передбачених ст.ст. 151, 152 ЦПК України необхідно вжити вказані заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на легковий автомобіль марки «BMW», модель 530 D, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд констатує, що на виконання вимог ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 10.12.2021 року, постановленої в рамках розгляду даної справи, Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Одеській області надано відомості згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо відчуження автомобіля марки «BMW», модель 530 D, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Так, з копій реєстраційних карток вбачається, що 30.05.2018 року на підставі Договору купівлі продажу ОСОБА_5 набув право власності на автомобіль марки «BMW», модель 530 D, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 23.01.2019 року відповідачем на підставі Договору купівлі продажу вказаний автомобіль було відчужено гр. ОСОБА_7 та змінено номерний знак автомобіля на НОМЕР_2 . У подальшому, 06.12.2019 року на підставі Договору купівлі продажу право власності на вказаний автомобіль перейшло до ОСОБА_8 та змінено реєстраційний номер автомобіля на НОМЕР_3 .

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою до суду. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову ст. 151 ЦПК України.

Разом з цим, дана заява не містить належного та достатнього обґрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є саме підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування певного виду забезпечення позову.

Щодо адекватності заходу забезпечення позову то, судом визначається його відповідність вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Метою забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, що в свою чергу забезпечить позивачу реальне та ефективне виконання рішення суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, судом не виявлено достатніх підстав, які б дали суду можливість встановити наявність підтверджених ризиків щодо вчинення дій з боку відповідача, які призведуть до ускладнення виконання рішення суду або унеможливлять ефективний захист порушеного права.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Поза увагою суду не може бути залишено того факту, що станом на сьогоднішній день автомобіль марки «BMW», модель 530 D, 2004 року випуску, належить на праві власності гр. ОСОБА_8 та накладенням арешту на вказаний автомобіль в рамках розгляду даної справи можуть бути безпосередньо порушені права власника вказаного вище майна щодо його права вільного володіння своїм майном.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, суд вважає, що представник позивача ОСОБА_2 в заяві про забезпечення позову не навела достатнє обґрунтування необхідності забезпечення позову, а саме існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі не накладення заходів забезпечення позову, тоді як вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на майно може порушити права інших осіб щодо володіння та розпорядження своїм майном.

Згідно приписів ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Суд констатує, що у поданій заяві про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_2 вказувала на те, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, а тому відповідно до ст. 5 ЗУ «Про Судовий збір» від звільняється від сплати судового збору.

Однак, суд не може погодитися із вказаним твердження представника позивача з огляду на наступне.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N 545/1149/17 (провадження N 14-730цс19) зазначено, що "відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону N 3551-XII.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону N 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі N 9901/311/19 (провадження N 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі N 490/8128/17 (провадження N К/9901/166/18, К/9901/30220/18).

ОСОБА_1 є позивачем у даній справі, предметом позову є визнання за позивачем права власності на нерухоме майно житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на рухоме майно автомобіль марки «BMW», модель 530 D, 2004 року випуску та зобов`язання повернути вказане майно.

З огляду на вищевикладене, суд констатує, що позов у цій справі не стосується соціального і правового захисту позивача, як учасників бойових дій.

Отже, ОСОБА_1 слід сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення позову фізичною особою справляється судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Дослідивши матеріали заяви, враховуючи те, що ухвала про забезпечення позову по своїй суті є виконавчим документом, суд приходить до переконання, що подана представником позивача ОСОБА_2 заява про забезпечення позову є необґрунтована, не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а тому підлягає поверненню позивачу та представнику позивача.

Керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі № 523/13722/19 за позовом позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу та представнику позивача, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили негайно з моменту її підписання .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер