Постанова

Іменем України

08 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 125/1501/20-ц

провадження № 61-6953св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватна агрофірма «Вікторія»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу Приватної агрофірми «Вікторія» на постанову Вінницького апеляційного суду від 20 квітня 2022 року у складі колегії суддів: Рибчинського В. П., Голоти Л. О., Денишенко Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів попередніх інстанцій

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватної агрофірми «Вікторія» (далі - ПА «Вікторія») про скасування речового права та повернення земельної ділянки.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що є зареєстрований договір оренди земельної ділянки кадастровий номер: :01:005:0071 строком на 20 років, який ніби то укладений між ним та ПА «Вікторія». Про наявність указаного договору оренди йому стало відомо наприкінці 2018 року з кримінального провадження № 0000100, оскільки цей договір оренди він не підписував. Реєстрація неукладеного договору оренди землі порушує його права та законні інтереси на розпорядження належною йому на праві власності земельною ділянкою.

Посилаючись на викладене, позивач просив скасувати запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 25 лютого 2015 року, вчинений на підставі рішення державного реєстратора Загребельного Дмитра Михайловича Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції Вінницької області № 19610436 про реєстрацію іншого речового права (права оренди за ПА «Вікторія») на земельну ділянку площею 2,6680 га, кадастровий номер :01:005:0071, розташованої на території Каришківської сільської ради Барського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; зобов`язати ПА «Вікторія» повернути йому земельну ділянку.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 11 січня 2022 року у складі судді Хитрука В. М. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що висновки експертизи від 20 лютого 2019 року № 1023/1024/19-21 не є належним доказом у справі, оскільки експерт при проведені експертизи не дотримався Науково-методичних рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень та порушив вимоги Інструкції про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень. Проведення експертизи та виготовлення висновку призначено слідчим суддею Барського районного суду Вінницької області відповідно до ухвали від 29 січня 2019 року в межах кримінального провадження, а не за замовленням учасника справи на підставі договору, укладеного із суб`єктом експертної діяльності.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 20 квітня 2022 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Скасовано рішення державного реєстратора від 25 лютого 2015 року № 19610436 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 2,6680 га, кадастровий номер :01:005:0071, розташованої на території Каришківської сільської ради Барського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Зобов`язано ПА «Вікторія» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,6680 га, кадастровий номер :01:005:0071, розташовану на території Каришківської сільської ради Барського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що суд помилково визнав висновок експертів у кримінальному провадженні неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки експертиза проведена у кримінальному провадженні містила інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні.Відповідач, заперечуючи проти висновку експерта, не надав доказів на його спростування, не скористався своїм процесуальним правом та не заявив клопотання про призначення відповідної експертизи у цій цивільній справі, не ставив перед судом питання про виклик у судове засідання експерта, який проводив почеркознавчу експертизу.

В свою чергу представник позивача - адвокат Путілін Є. В. звернувся до суду першої інстанції із заявою про виклик експерта Вінницького відділення КНІДСЕ Сімчук Л. Ю. для надання роз`яснень та доповнень до висновку, складеного 20 лютого 2019 року № 1023/1024-21. У судовому засіданні районного суду експерт Вінницького відділення КНДІСЕ Сімчук Л. Ю. пояснила, що висновок судових експертів за результатами проведення технічної та почеркознавчої експертизи у матеріалах кримінального провадження від 20 лютого 2019 року № 0000100 вважає законним та обґрунтованим. При проведенні експертизи використовувала Інструкцію про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень та Науково - методичні рекомендації з питань підготовки матеріалів та призначення судових експертиз. Для проведення експертизи експерт використала експериментальні зразки на 5 аркушах, які посвідчені слідчим Барського відділенні поліції. Експерт пояснила, що для проведення експертизи їй було достатньо наявних вільних зразків, вона встановила, що підписи на вільних зразках та експериментальних виконані однією особою ОСОБА_1 . Крім того, експерт зауважила, що Інструкція про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень та Науково - методичні рекомендації з питань підготовки матеріалів та призначення судових експертиз носять рекомендаційний характер і не є обов`язковими.

Експертним висновком надано відповіді на всі поставлені перед експертом питання, відповіді чіткі та однозначні, висновок відповідає вимогам належності, достовірності та допустимості. Експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову у наданні висновку.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У липні 2022 року ПА «Вікторія»подано до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Вінницького апеляційного суду від 20 квітня 2022 року, в якій просить скасувати вказане судове рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. У касаційній скарзі вказує на те, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2020 року у справі № 761/7024/18 (провадження № 61-20783св19).

Також, у касаційній скарзі як на підставу для оскарження судового рішення заявник посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме: апеляційний суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частина третя статті 411 ЦПК України).

У серпні 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Путілін Є. В. подав відзив на касаційну скаргу, у якому зазначив, що в аналогічних справах Верховний Суд відхилив доводи скаржника - орендаря з посиланням на недопустимість висновків експертизи враховуючи недостатність вільних та умовно-вільних зразків підпису, невідповідність вільних та умовно-вільних зразків за часом виконання, зокрема у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 143/1433/18.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи, надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

29 липня 2022 року до Верховного Суду надійшла цивільна справа в електронному вигляді в форматі pdf.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 400 ЦПК України встановлено межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Так, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, у межах, які стали підставами для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Обставини, встановлені судами

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер: :01:005:0071, площею 2,6680 га, цільове призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Каришківської сільської ради Барського району Вінницької області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 369807.

Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 12 листопада 2014 року ОСОБА_1 передав у користування ПА «Вікторія» належну йому на праві власності земельну ділянку. Право оренди зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 лютого 2015 року, номер запису про інше речове право: 19610436.

Згідно з висновком судових експертів за результатами проведення технічної та почеркознавчої експертизи від 20 лютого 2019 року № 1023/1024/19-21 у матеріалах кримінального провадження № 0000100, підпис у графі «орендодавець» у договорі оренди землі від 12 листопада 2014 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою; підпис у графі «орендодавець» у акті прийому прийому-передачі орендованої земельної ділянки від 25 лютого 2015 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою; підпис у графі «власник земельної ділянки» у акті погодження та закріплення меж земельної ділянки виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Нормативно-правове обґрунтування

Норми матеріального права

У частині четвертій статті 124 ЗК Українизазначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За частиною першою статті 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про оренду землі»договір оренди землі укладається в письмовій формі, та згідно зі статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі»передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Норми процесуального права

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що підпис від імені ОСОБА_1 у договорі оренди землі від 12 листопада 2014 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відсутність між сторонами договірних відносин та волевиявлення позивача на укладення оспорюваного договору підтверджується висновком судових експертів за результатами проведення технічної та почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000100 від 20 лютого 2019 року № 1023/1024/19-21, який у цивільній справі оцінюється як письмовий доказ.

Зміст цього висновку не спростований ПА «Вікторія». Відповідач не надав доказів що спростовують висновки експертів, а також не заявляв клопотання про проведення експертизи у цій цивільній справі.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішення не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2020 року у справі № 761/7024/18 (провадження № 61-20783св19).

На предмет подібності необхідно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то в такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

У зазначеній постанові сформульовано висновок про те, що оскільки експертизу проведено на підставі зразків підписів, які судом не відбиралися, та надані до судового засідання підписи судом не посвідчено, то такий висновок судово-почеркознавчої експертизи не може вважатися належним та достатнім доказом для задоволення вимог позивача.

Водночас, у справі, що переглядається, на відміну від справи № 761/7024/18, експертиза призначалася слідчим суддею Барського районного суду Вінницької області відповідно до ухвали від 29 січня 2019 року в межах кримінального провадження, а зразки підпису відбиралися слідчим у порядку, визначеному КПК України.

Колегія суддів враховує допустимість висновку експерта, наданого на виконання ухвали слідчого судді в рамка кримінального провадження, як письмового доказу у цивільній справі, оскільки експертиза проведена у кримінальному провадженні містила інформацію щодо предмета доказування у цивільному провадженні, незважаючи на те, що на момент розгляду справи вирок у кримінальній справі не ухвалений.

Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорія стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, а саме висновку експертів, наданих у кримінальному проваджені, крім того, при виготовленні висновку експерт використала лише п`ять документів, які містять вільні зразки підпису ОСОБА_1 .

Основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (буквених та цифрових) і підпису. Для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

Вільними зразками є рукописні тексти, рукописні записи (буквені та цифрові), підписи, достовірно виконані певною особою до відкриття кримінального провадження, провадження в справах про адміністративні правопорушення, цивільних, адміністративних чи господарських справах і не пов`язані з їх обставинами; умовно-вільними є зразки почерку, виконані певною особою до відкриття провадження у справі, але пов`язані з обставинами цієї справи, або виконані після відкриття провадження у справі, але не в зв`язку з її обставинами; експериментальні зразки почерку - це такі, що виконані за завданням органу, який призначив експертизу, у зв`язку з призначенням даної експертизи.

Перед приєднанням вільних та умовно-вільних зразків до матеріалів справи орган, який призначив експертизу, повинен пред`явити їх особі, яка підлягає ідентифікації, а потім позначити кожний зразок, тобто указати, що це вільний зразок почерку (підпису) певної особи (указати її прізвище, ім`я, по батькові), та посвідчити це своїм підписом.

У разі неможливості пред`явити зазначені зразки особі, яка підлягає ідентифікації (смерть виконавця, від`їзд тощо), як зразки слід надавати документи або інші папери, на яких рукописні тексти (підписи) достовірно виконані особою, щодо якої ставиться питання з ідентифікації її як виконавця досліджуваного рукопису (п. 1.4).

Як вільні, так і експериментальні зразки буквеного або цифрового письма бажано надавати не менше ніж на 15 аркушах. Чим коротший досліджуваний текст (запис), тим більша потреба у вільних зразках. Вільні зразки підпису надаються по змозі не менше ніж на 15 документах, експериментальні - у кількості не менше 5-8 аркушів (пункти 1.3, 1.4, 1.8 розділу І Науково-практичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5).

Пункт 2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, встановлює, що експерт може відмовитися від проведення експертизи, якщо наданих йому матеріалів недостатньо для виконання покладених на нього обов`язків, а витребувані додаткові матеріали не надані, або якщо поставлені питання виходять за межі його спеціальних знань.

Аналіз зазначених положень Інструкції і Рекомендацій дає підстави для висновку, що Рекомендації визначають приблизну, проте не обов`язкову кількість вільних зразків підпису, які бажано надати експерту, а достатність чи недостатність матеріалу для надання висновку експерт вирішує самостійно.

Таким чином, враховуючи те, що питання достатності чи недостатності матеріалу експерт вирішує самостійно, Верховний Суд погоджується з тим, що висновок експерта, проведеної на виконання ухвали слідчого судді в кримінальному експертів провадженні є доказом у цій справі.

Отже, доводи заявника, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, не знайшли своє підтвердження.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить із того, що у справі, що переглядається, судове рішення відповідає вимогам вмотивованості.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватної агрофірми «Вікторія» залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного суду від 20 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний