Справа № 182/3508/22
Провадження № 2-н/0182/843/2022
У Х В А Л А

Іменем України

21.09.2022 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСМПО ТИТАН Україна» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, -

В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСМПО ТИТАН Україна» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Суддя, ознайомившись із вказаною заявою і доданими до неї документами, приходить до наступного.

Пунктом 1 ч.1 ст.161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але невиплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до п.4, 5 ч.2 ст.163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено, зокрема, обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, подана заява не відповідає вказаним вимогам. Так, ОСОБА_1 в заяві про видачу судового наказу просить суд стягнути на свою користь нараховану, але невиплачену заробітну плату в розмірі 188 640 грн. 88 коп. При цьому, в обґрунтування вищевказаної суми в заяві посилається на наступний розрахунок 141 480 грн. 66 коп. - дохід та 47 160 грн. 22 коп. - аліменти, загальний розмір якого становить суму в розмірі 188 640 грн. 88 коп., яку заявник і просить стягнути. Проте, підстави стягнення аліментів з ТОВ «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА» на свою користь заявником взагалі не зазначені. Крім цього, підстави об`єднання вимог про стягнення суми заборгованості по заробітній платі з вимогами про стягнення аліментів на загальну суму та твердження про те, що ця сума є нарахованою, але не виплаченою заробітною платою не зрозумілі, в заяві такі обставини не зазначені, як і не зазначені докази в обґрунтування стягнення заявленої суми.

Тому, суд позбавлений можливості дійти висновку про розмір заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати заявника, враховуючи відсутність відомостей про будь-який розмір заробітної плати як директора виконавчого ТОВ «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА», хоча самостійне визначення судом будь-яких сум в якості заробітної плати діючим ЦПК України не передбачено.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст.165 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичної особи пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням, згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник 30 серпня 2022 року вже завертався до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з аналогічною заявою та ухвалою суду від 06 вересня 2022 року судом було вирішено та зазначено наступне. Так, в заяві від 30 серпня 2022 року ОСОБА_1 місцезнаходження юридичної особи (божника по справі) зазначив: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 06 грудня 2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, як вбачається з анкетних даних, які ним зазначені в заяві від 12 вересня 2022 року, поданої вдруге, місце фактичного проживання ним зазначено: АДРЕСА_3 . Однак, на підтвердження даних обставин, щодо фактичного місця проживання, як на підставу звернення саме до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, заявником доказів (довідок, актів) надано не було. Окрім цього, Нікопольським міськрайонний судом Дніпропетровської області, на підставі ухвали від 06 вересня 2022 року, вищевказану цивільну справу № 182/3382/22 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ТОВ "ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА" нарахованої але невиплаченої заробітної плати передано до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю. При цьому, в резолютивній частині вищевказаної ухвали судом зазначено, що після спливу строку на апеляційне оскарження копію ухвали разом з матеріалами справи буде направлена до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області. Однак, заявник своїм правом, визначеним ст.353 ЦПК України, щодо апеляційного оскарження не скористався, проте, всупереч вимог закону, повторно подав до Нікопольського міськрайонного суду аналогічну заяву.

Згідно ч.3 ст.13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Крім цього, з системного аналізу положень статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України, неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також враховуючи вимоги закону, суддя дані дії заявника розцінює як зловживання своїми правами, оскільки останній не дотримався строків, визначених вимогами закону і подав повторно аналогічну заяву.

Згідно п.4 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені ч.1 ст.186 цього кодексу.

Пунктом 3 ч.1 ст.186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до ч.2 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктом 3 ч.1 ст.165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою.

Таким чином, суд відмовляє у видачі судового наказу про стягнення з ТОВ «ВСМПО ТИТАН УКРАЇНА» на користь ОСОБА_1 в розмірі 188 640 грн. 88 коп. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

На підставі викладеного, керуючись ст.165 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСМПО ТИТАН Україна» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал