Справа № 307/2241/22
Провадження № 2/307/464/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

за участі секретаря Ком`яті Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Нижньоапшанський старостинський округ Солотвинської селищної ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на проживання у будинку АДРЕСА_1 .

Посилається на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 71.0 м.кв., житловою площею 43.4 м.кв., на дві жтлові кімнати з надвірними спорудами за АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому будинку осіб, виданої Нижньоапшанським старостинським округом Солотвинської селищної раи від 14.06.2022 № 424, в будинку АДРЕСА_1 , зареєстровані громадяни: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внучка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внучка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та колишній зять ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Її донька ОСОБА_7 після укладення шлюбу зареєструвала в будинку свого чоловіка ОСОБА_2 , шлюб з яким було розірвано рішенням Тячівського районного суду 16 грудня 2013 року. Відповідач виїхав з будинку, але знятися з реєстрації відмовляється, хоча з 2015 року фактично в ньому не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, не цікавиться будинком та не зберігає в ньому свої речі. Ні вона, ні інші члени сім`ї не вчиняли йому перешкод для користуванні житлом.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. Її представниця надала заяву в якій просить розглянути справу в їх відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтями 319, 321, 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Під час розгляду справи суд встановив, що будинок АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Рішенням Тячівського районного суду від 16.12.2013 шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 розірваний.

Відповідно до довідки Солотвинської селищної ради Нижньоапшанського старостинського округу № 424 від 14.06.2022 у АДРЕСА_1 , прописані: голова дворогосподарства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внучка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внучка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та колишній зять ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Із акту остеження матеріально-побутових умов вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за даною адресою разом з донькою, сином та внуками. ОСОБА_2 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично не проживає з ними з 2015 року.

Згідно до вмог статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним та припинення правовідношення.

Із приписів статті 41 Конституції України вбачається, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені стст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира, що передбачено стст. 379, 382 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають його право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Із змісту постанови Верховний Суд України № 6-57цс11 від 16.01.2012 року вбачається, що аналіз норм цивільного законодавства України - стст. 16 ч. 1, 321 ч. 1, 391 ЦК України-, дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 більше року не проживає у належному позивачці житловому будинику АДРЕСА_1 , та будь-яких поважних причин, які б перешкоджали йому проживати у даному будинку суду не вказав, а тому його слід визнати таким, що втратив право на проживання в будинку, що належить позивачці.

За таких обставин позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Тому керуючись стст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 16, 391, 405 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким що втратив право на користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривені 40 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 21.09.2022 року.

Головуючий В.І. Гримут