ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5476/22 Справа № 185/9716/21 Категорія 59 Суддя у 1-й інстанції - Цендра Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Гаржі О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюкерівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області

на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2022 року про відмову у відкритті провадження

у справі за позовом керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області до головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, товариства з обмеженою відповідальністю "Сегеста", ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області до головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, товариства з обмеженою відповідальністю "Сегеста", ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування земельної ділянки. Роз`яснено позивачу його право на звернення з даними вимогами в порядку господарського судочинства.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вимога про визнання наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області незаконним та його скасування, не є ефективним способом захисту. Суд першої інстанції з огляду на суб`єктний склад сторін, характер спірних правовідносин у цій справі дійшов висновку про те, що спір повинен розглядатися в порядку господарського судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду, керівник Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи на розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції передчасно, не перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам статті 185 ЦПК України, вдався до оцінки доказів, наданих позивачем на доведення своєї позиції. Вважає, що зробити висновок щодо ефективності та належності обраного способу захисту можливо лише після розгляду справи по суті, вивчивши доводи усіх сторін та усі наявні докази у справі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що керівник Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом в інтересах держави в особі Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ТОВ «Сегеста», ОСОБА_1 , в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ від 25 лютого 2020 року № 4-2564/15-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» ОСОБА_1 , визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер :01:003:0791) від 19 березня 2020 року та витребувати у ТОВ «Сегеста» вказану земельну ділянку на користь Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що заявлена вимога про визнання наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області незаконним та його скасування не є ефективним способом захисту. Крім того, беручи до уваги, що останнім набувачем є ТОВ «Сегеста», яка є юридичною особою, вважаючи, що в даному випадку земельний спір виник між юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, суд першої інстанції дійшов висновку про розгляд справи в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів вважає вказані висновки помилковими з огляду на наступне.

За положеннями частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Статтею 20 ГПК України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо законності (незаконності) передачі Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області земельної ділянки (кадастровий номер :01:003:0791) у власність фізичній особі ОСОБА_1 та подальшого продажу останнім цієї земельної ділянки покупцеві ТОВ «Сегеста».

Враховуючи, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 25 лютого 2020 року № 4-2564/15-20-СГ була надана у власність земельна ділянка фізичній особі - відповідачу ОСОБА_1 , помилковим є висновок суду, що спір в цій частині відноситься до господарської юрисдикції.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що остання містить вимогу про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер :01:003:0791) від 19 березня 2020 року, укладеного між фізичною особою ОСОБА_1 та ТОВ «Сегеста».

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вказана вище вимога та похідна від неї вимога про витребування земельної ділянки підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, враховуючи, що стороною оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19 березня 2020 року, є фізична особа.

Щодо висновку суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За загальним правилом суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок міститься, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі №925/1351/19.

З огляду на вище зазначене, висновок суду першої інстанції щодо неефективності частини обраного позивачем способу захисту своїх прав, наведеним у позовній заяві, не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки вказане вирішується під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з підстав, передбачених ч.1 ст.379 ЦПК України і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області - задовольнити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2022 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова