Справа № 304/1385/22 Провадження № 2/304/257/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Чепурнова В. О.,

з участю секретаря судового засідання Ковач М.Ф.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 304/1385/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 15 листопада 1997 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого у них народилося троє дітей син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 , які на даний час є повнолітніми, а також син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною звернення з даною позовною заявою послужило те, що з відповідачем у них різні характери та погляди на сімейне життя, що призводить до частих непорозумінь та сварок. Протягом останніх двох років сімейні стосунки між ними повністю зіпсувалися, вони втратили один до одного почуття взаємної любові, поваги, довіри, через що сім`я почала руйнуватися. Позивач також зазначає, що рішення про розірвання шлюбу він прийняв остаточно і змінювати його не має наміру, оскільки примирятися з дружиною вони намагалися неодноразово, однак це не дало бажаного результату. Вказує, що понад два роки разом не проживають, не ведуть спільне господарство, рішення про розірвання шлюбу він прийняв остаточно та змінювати його наміру не має. Крім того дружина повернулася проживати до будинку батьків, так як ведення спільного господарства стало нереальним; при цьому син ОСОБА_5 залишився проживати разом з ним. Оскільки, як він вже зазначав, вони з дружиною разом не проживають вже понад два роки, не ведуть спільного господарства, дитина проживає разом з ним, з цього приводу спору між ними з відповідачем немає, тому просить залишити малолітнього сина проживати при ньому. На підставі наведених аргументів просить позов задовольнити.

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак одночасно з позовом подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання також не з`явилася, подала суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи без її участі, оскільки примирення між ними неможливе. Крім цього зазначила, що спір про місце проживання спільного сина між нею та позивачем відсутній, а тому син ОСОБА_5 проживає разом з батьком та перебуває на його повному утриманні.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи та подані учасниками заяви, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановлено, що 15 листопада 1997 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб у Т.Реметівській сільській раді Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 23, про що свідчить Свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 , видане вказаною сільською радою 15 листопада 1997 року.

Також встановлено, що за час перебування в шлюбі у сторін народилися троє дітей сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується довідкою Т.Реметівської сільської ради від 21 липня 2022 року, а також Свідоцтвом про народження малолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , виданим Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області 25 травня 2016 року.

Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, про що свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу.

Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін та інтересам їх малолітньої дитини.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи зі змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя ОСОБА_7 і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам спільної дитини, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати.

Приймаючи рішення про задоволення позову й щодо залишення малолітньої дитини сина ОСОБА_5 на проживання разом з батьком, суд керується позицією Верховного Суду, що була висловлена ним у справі № 200/952/18 у постанові від 15 січня 2020 року, де Судом зокрема зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Оскільки у даному випадку спір між сторонами з цього приводу відсутній, що встановлено судом на підставі заяви відповідача, в якій остання визнала позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає за можливе залишити малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживати разом з позивачем ОСОБА_1 .

Судовий збір у порядку ст. 141 ЦПК України покласти на відповідача.

Керуючись ст. 24, 56, 105, 112 СК України, ст. 6-13, 76, 89, 141, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 15 листопада 1997 року у Т.Реметівській сільській раді Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 23, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , розірвати.

Дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати при батькові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий: Чепурнов В. О.