14.09.2022 227/4541/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2022 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.

при секретарі Дзюба Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Добропіллявугілля-вибуток» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Добропільського міськрайонного суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Добропіллявугілля-вибуток» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Від позивача через канцелярію суду надійшла заява з проханням залишити без розгляду частину позовних вимог, а саме щодо стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 31788грн.88 коп., яку було виплачено відповідачем добровільно 18.11.2021 року, в іншій частині позовних вимог просив продовжити судовий розгляд.

Суд, розглянувши вказану заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або окремій письмовій заяві. Згідно ч.3 ст.206 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 18.11.2021 року дійсно виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі в розмірі 31788грн.88 коп. , тобто наступного дня після звернення позивача до суду із позовною заявою, в зв`язку із чим позивач і просить суд позовні вимоги в цій частині залишити без розгляду. В той же час, позивач просить продовжити судовий розгляд в частині позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку згідно ст.117 КЗпП України.

Суд розцінює заяву ОСОБА_1 як заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме щодо стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 31788грн.82 коп, оскільки зазначені позовні вимоги були добровільно задоволені відповідачем, та приходить до висновку про можливість прийняття відмови позивача від позовних вимог в цій частині, оскільки позивач скористався своїм правом, передбаченим п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Керуючись ст. ст. 13, 49, 206 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позовних вимог до Державного підприємства «Добропіллявугілля-вибуток» в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 31788грн.82 коп., із закриттям провадження по справі в цій частині.

Роз"яснити позивачу, що відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Продовжити судовий розгляд справи в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Добропіллявугілля-вибуток» щодо стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

Головуючий суддя В.В. Корнєєва