Справа № 2-1444/2009
Провадження №8/369/12/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі судових засідань Житар А.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника ОСОБА_3 адвоката Трубнікової Катерини Валеріївни про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

07.09.2020 представник ОСОБА_3 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з заявою у якій просила суд скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року, яким позов ОСОБА_1 задоволено та визнано за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0933 га, що знаходиться в садівничому товаристві «Тюльпан» на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області у зв`язку з нововиявленими обставинами. В обґрунтування заяви вказано, що при ухваленні вищезазначеного рішення судом не було встановлено всіх істотних обставин справи, а саме обставини, що ОСОБА_1 вже зверталась до суду із заявою про визнання за нею права власності на Ѕ частину спірної земельної ділянки, проте рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.12.2007 у цій частині заявлених позовних вимог було відмовлено, враховуючи що земельна ділянка № НОМЕР_1 , площею 0,0933 га, яка знаходиться в садівничому товаристві «Тюльпан» на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області була виділена ОСОБА_3 безкоштовно у приватну власність на підставі рішення Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29.01.1999. При розгляді справи № 2-1444/09 ОСОБА_1 приховала існування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.12.2007.

28.12.2021 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було прийнято до провадження заяву ОСОБА_3 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя.

01.12.2021 ОСОБА_1 подала до суду заперечення проти заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами за вх. № 59128, просила суд відмовити представнику ОСОБА_3 адвокату Трубніковій Катерині Валеріївні у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.06.2009 у справі № 2-1444/2009 та відмовити у відкритті провадження за нововиявленими обставинами.

24.08.2022 учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у передбачений цивільно-процесуальним законодавством спосіб.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Папазова Галина Анатоліївна подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника. Просила суд відмовити у задоволенні заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, проаналізувавши правові позиції учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишення рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року в силі з огляду на наступне.

Як встановлено в судому засіданні, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року було задоволено позов ОСОБА_1 задоволено та визнано за нею право спільної часткової власності на Ѕ частину земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0933 га, що знаходиться в садівничому товаристві «Тюльпан» на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Вищезазначене судове рішення сторонами не оскаржувалось та набрало законної сили у передбачений цивільно-процесуальним кодексом спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

За приписами ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч. 4 вищезазначеної статті ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" № 4 від 30.03.2012 року, перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК України порушує принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950).

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) від 19.02.2009 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи.

За приписами п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" № 4 від 30.03.2012 року, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, необхідно розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Представник заявника, звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення від 03 червня 2009 року на підтвердження її підставності посилались як на нововиявлену обставину на наявність рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2007 року, яке набрало законної сили, і яким було відмовлено у задоволенні вимоги про поділ земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0933 га, яка знаходиться в садівничому товаристві «Тюльпан» на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, оскільки остання є особистою приватною власністю ОСОБА_3 .

Проте, як вбачається із тексту рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2007 року, відповідач ОСОБА_3 був присутнім при судовому розгляді справи № 2-9/07 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності та розподіл спільного майна та заперечував проти задоволення позову в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,0933 га, яка знаходиться в садівничому товаристві «Тюльпан» на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та на Ѕ частину садового будинку, розташованого на вищезазначеній земельній ділянці.

Тобто, ОСОБА_3 було відомо про наявність рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2007 року на час розгляду справи № 2-1444/2009 та останній не був позбавлений можливості долучити вищезазначене рішення до матеріалів справи.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України» наголосив на тому, що процедура перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження передбачає існування доказу, який раніше не міг бути відомий, однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Особа, яка звертається із заявою про скасування судового рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також що цей доказ є вирішальним у справі. Така процедура сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя.

Згідно правових позицій Верховного Суду не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Оскільки нововиявленими обставинами є обставини, які є істотними та не були відомі і не могли бути відомі заявнику, то суд не може вважати наявність рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 грудня 2007 року нововиявленою обставиною, яка хоча і є істотною, проте була відома заявнику на час судового розгляду і не була заявлена останнім в судовому засіданні з невідомих для суду причин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не містить доводів, що свідчать про наявність підстав, передбачених ст. 429 ЦПК України, для її задоволення та скасування судового рішення, що переглядається, а тому у задоволенні цієї заяви необхідно відмовити та залишити відповідне судове рішення в силі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 247, 258-260, ст. 423, п.1 ч.3 ст. 429 Цивільного процесуального кодексу України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" № 4 від 30.03.2012 року, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_3 адвоката Трубнікової Катерини Валеріївни про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя відмовити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя залишити в силі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Дубас