Справа № 756/3036/20 Головуючий в суді І інстанції Жук М.В.
Провадження № 22-ц/824/2334/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Примушка О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс», ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним, поновлення права власності на нерухоме майно та витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначали, що 30.09.2011 року ОСОБА_1 укладено з ПАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», кредитний договір № 49.10/18/11-КМК, за яким одержано кредит у розмірі 500 000 грн. зі сплатою 20 % річних з терміном повернення до 29.09.2016 року. В рахунок забезпечення зобов`язань за кредитним договором, 30.09.2011 року між ПАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_2 укладено договір поруку № 49.10/18/11-ПМК, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язалась солідарно відповідати перед банком за виконання зобов`язання ОСОБА_1 та укладено договір іпотеки № 49.10/18/11-ЗМК.

Крім того, 30.09.2011 року ними укладено з банком договір іпотеки за яким в забезпечень ОСОБА_1 за кредитним договором ними передано в іпотеку належну їм на праві спільної власності квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 25.09.2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитом у розмірі 457 255 грн. 78 коп., суму заборгованості за відсотками у розмірі 113 254 грн. 73 коп., а всього 570 510 грн. 51 коп.; стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованість за кредитом у розмірі 352 421 грн. 84 коп., суму заборгованості за відсотками 18 237 грн. 47 коп., а всього 370 659,31 та стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 2 037 грн. 00 коп. судових витрат з кожного.

27.08.2019 року ПАТ «Дельта Банк» передано за договором купівлі-продажу № 1806/К ТОВ «Мегаінвест» право вимоги за кредитним договором, а також листом від 28.08.2019 року повідомлено їх про те, що з 27.08.2019 року всі платежі за кредитним договором необхідно сплачувати на рахунок нового кредитора ТОВ «Мегаінвест». Крім того, банком також було відступлено ТОВ «Мегаінвест» право вимоги за договором поруки та іпотеки.

Однак у подальшому їм стало відомо про те, що 06.09.2019 року ТОВ «Мегаінвест» було продано за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 належну їм в рівних частках квартиру АДРЕСА_1 , що була предметом іпотеки.

Оскільки відчуження належної їм на праві власності квартири відбулося з порушенням ЦК України в частині визначених вимог щодо договору купівлі-продажу, ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ст. 55 Закону України «Про нотаріат», п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, зокрема, їм не надсилалась письмове повідомлення про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру, продаж здійснено без згоди іпотекодавців за ціною, яка значно нижча за ринкову ціну цієї нерухомості, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , уточнивши позовні вимоги, просили суд:

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48558911 від 06.09.2019 року 13:28:32, номер запису про право власності 33112144 від 06.09.2019 року 12:29:11, вчинений приватним нотаріусом КМНО Тверською І.В., яким зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 ,

поновити право власності на цю квартиру за ними шляхом поновлення відомостей в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно,

визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 06.09.2019 року між ТОВ «Мегаінвест Сервіс» та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Тверською І.В., а також витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на їх користь спірну квартиру.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 06 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс» (місце знаходження: м. Київ, вул. В. Житомирська, 4, квартира 9, ), як іпотекодержателем за договором іпотеки № 49.10/18/11-ЗМК від 30.09.2011 року, та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною та зареєстрованого в реєстрі за № 390.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер 48558911 від 06.09.2019 року 13:28:32, номер запису права власності 331121144 від 06.09.2019 року 12:29:11, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстраційний номер об`єкту нерухомості 000. В решті позовнихвимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ТОВ«Мегаінвест Сервіс» 840 грн. 80 коп. судового збору та 18 750 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу, а всього по 19 590 грн. 80 коп. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 840 грн. 80 коп. судового збору та 18 750 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу, а всього по 19 590 грн. 80 коп.

Не погоджуючись із цим рішенням в частині задоволених вимог, ТОВ «Мегаінвест Сервіс» подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати в цій частині, та ухвалити по справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Обґрунтовувало доводи апеляційної скарги тим, що місцевим судом не враховано, що позивачі не виконували умови кредитного та іпотечного договорів, позивачі отримали від банку повідомлення про порушення умов кредитного та іпотечного договорів, а ринкова вартість спірної квартири визначена згідно звіту про оцінку майна, тому позикодавець мав всі підстави для реалізації предмета іпотеки в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам закону та умовам договору іпотеки без направлення письмового повідомлення, ТОВ «Мегаінвест Сервіс» відчужило предмет іпотеки за договором купівлі-продажу квартири від 06.09.2019 року ОСОБА_3 , позаяк ТОВ «Мегаінвест Сервіс» не набуло права звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання шляхом відчуження предмета іпотеки іншій особі, а тому позовна вимога про визнання спірного договору купівлі-продажу квартири недійсним та скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Тверської І.В. за № 33112144 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Разом з цим, позовна вимога про поновлення права власності на квартиру та витребування спірної квартири із володіння ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, оскільки позивачі фактично проживають у спірній квартирі, яка не вибувала з їх володіння, та задоволення перших двох вимог в повній мірі відновить їх порушене право.

Також, судом розподілено судові витрати та стягнуто з відповідачів на користь позивача 37 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Однак, погоджуючись з висновками суду в частині вирішення спору по суті позовних вимог, колегія суддів, не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2011 року між ПАТ «Кредитпромбанк» (банк), правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір 49.10/18/11-КМК, відповідно до умов якого банк на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, повернення надав позичальнику на поточні потреби кредит у розмірі 500 000 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 17-20).

30.09.2011 року між ПАТ «Кредитпромбанк» (банк), правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки № 49.10/18/11-ПМК, відповідно до п. 1.1 якого у відповідності з цим договором поручитель зобов`язується солідарно відповідати перед банком за виконання зобов`язань ОСОБА_1 в тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і боржник за кредитним договором № 49.10/18/11-КМК від 30.09.2011 року (т. 1 а.с. 20а-21).

30.09.2011 року між ПАТ «Кредитпромбанк» (іпотекодержатель), правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_1 (іпотекодавець 1) та ОСОБА_2 (іпотекодавець 2) укладено іпотечний договір 49.10/18/11-ЗМК, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцям в рівних частинах на підставі договору дарування, посвідченого 24.02.2005 року державним нотаріусом 16-ої Київської державної нотаріальної контори Босою Ю.П. за реєстровим № 3-413 та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 25.02.2005 року, про що записано в реєстраційну книгу № д 98-318 за реєстраційним № 37281 та реєстраційну книгу № д 98-319 за реєстраційним № 37281 (т. 1 а.с. 22-24).

Пунктами 1.1 та 1.2 іпотечного договору визначено, що у забезпечення виконання зобов`язань боржника перед іпотекодержателем за кредитним договором іпотекодавці надають іпотекодержатель в іпотеку майно; у разі набуття іпотекодержателем підстав для звернення стягнення на майно у відповідності до положень розділу 4 цього договору, іпотекодержатель вправі звернути стягнення на майно з метою задоволення вимог, що підлягають задоволенню у відповідності до положень розділу 4 цього договору, на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 1.4 іпотечного договору заставна вартість майна за згодою сторін складає 1 080 200 грн. 00 коп.

За рахунок майна іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення разом із сумою кредиту, процентів, штрафними санкціями та відшкодуванням збитків, які виникли у зв`язку із про строчкою виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, витратами пов`язаними із зверненням стягнення на майно, витратами пов`язаними з утриманням та збереженням майна, витратами на страхуванням майна та інші витрати, обумовлені виконанням умов цього договору (п. 4.1 іпотечного договору).

Згідно п. 4.2 іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадку порушення боржником умов кредитного договору або іпотекодавцем умов цього договору.

При настанні випадків, передбачених п. 4.2 цього договору, іпотекодержатель за 30 календарних днів попереджає іпотекодавців про задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і якщо протягом цього строку зобов`язання, забезпечені іпотекою, не будуть виконанні, іпотекодержатель на свій розсуд задовольняє свої вимоги одним із таких способів: 1) набуває право власності на майно, 2) від свого імені продає майно третім особам і спрямовує отримані кошти на задоволення своїх вимог; 3) дає іпотекодавцям згоду на реалізацію майна третім особам, визначеним іпотекодержателем або погоджених з ним, від свого (іпотекодавця) імені за умови, що кошти, виручені від реалізації, будуть направлені на задоволення вимог іпотеко держателя.

Перебіг 30-денного строку починається з наступного дня, після календарної дати відправлення іпотекодержателем повідомлення про свій намір укласти договір купівлі-продажу майна, за місцезнаходженням іпотекодавців зазначеним у цьому договорі.

Ціна договору купівлі-продажу майна визначається за згодою сторін, але в будь-якому разі не менше суми, зазначеної в п. 1.4 договору. У разі недосягнення згоди щодо ціни договору купівлі-продажу майна, така ціна визначається на підставі проведеної незалежної експертної оцінки суб`єктом оціночної діяльності, визначеного іпотекодержателем самостійно та зазначеної в звіті про оцінку майна, що складається у відповідності з Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 року на рівні не нижче звичайної. В разі зниження вартості майна іпотекодержатель вправі здійснити переоцінку вартості майна, шляхом проведення додаткової незалежної експертної оцінки (п. 4.3 іпотечного договору).

16.10.2015 року постановою головного державного виконавця Відділу ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Поліщук В.В. було відкрито виконавче провадження № 49029370 з виконання виконавчого листа № 2/756/4831/14, виданого 22.05.2015 року Оболонським районним судом міста Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» суми боргу 574 584 грн. 91 коп. (т. 1 а.с. 152).

16.10.2015 року постановою головного державного виконавця Відділу ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Поліщук В.В. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 з метою повного фактичного виконання рішення суду (т. 1 а.с. 153).

Згідно квитанцій ПАТ «Дельта Банк» за період з жовтня 2015 року по квітень 2018 року ОСОБА_1 на рахунок банку щомісячно вносились грошові кошти на погашення кредиту на загальну сумі 99 480 грн. 89 коп. (т. 1 а.с. 154-164).

27.08.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Мегаінвест Сервіс» укладено договір № 1806/К купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого банк відступає шляхом продажу новому кредитору ТОВ «Мегаінвест Сервіс» право вимоги банку до позичальників та поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах, наведених у додатку № 1 до цього договору (т. 1 а.с. 28-29).

Зі змісту листа ПАТ «Дельта Банк» вбачається, що між ПАТ «Дельта Банк» ТОВ «Мегаінвест» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним та іпотечним договорами перейшло до нового кредитора ТОВ «Мегаінвест» та цим же листом повідомлено, що з 27.08.2019 року всі платежі за кредитним та іпотечним договорами здійснювати на рахунок нового кредитора ТОВ «Мегаінвест» (т. 1 а.с. 30).

Відповідно до висновку ТОВ «Нік-Експерт» про вартість об`єкта оцінки станом на 04.09.2019 року ринкова вартість трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , становить 497 638 грн. 00 коп. (т. 2 а.с. 113).

06.09.2019 року між ТОВ «Мегаінвест Сервіс», в особі директора ОСОБА_5., та ОСОБА_3 , від імені якого діяла ОСОБА_4 , яка згідно відмітки у паспорті є дружиною ОСОБА_5 , укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого ТОВ «Мегаінвест Сервіс», діючи відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» продано, а ОСОБА_3 придбано квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить в рівних частках кожному - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за іпотечним договором № 49.10/18/11-ЗМКо зі всіма змінами та доповненнями, посвідченого 30.09.2011 року Вечер С.М., приватним нотаріусом КМНО та зареєстрованого в реєстрі за № 1904, як фізичним особам на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого 24.02.2005 року державним нотаріусом 16-ої Київської державної нотаріальної контори Босою Ю.П. за реєстровим № 3-413 та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 25.02.2005 року, про що записано в реєстраційну книгу № д 98-318 за реєстраційним № 37281 та реєстраційну книгу № д 98-319 за реєстраційним № 37281.

Продавець не менше ніж за 30 днів до укладення цього договору письмово повідомив іпотекодавців, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу: трек номер № 988, трек-номер № 996, які вручені іпотекодавцям 17.05.2018 року (а.с. т. 1 а.с. 31-32, т. 2 а.с. 122).

Крім того, 06.09.2019 року, на підставі заяви ОСОБА_3 , від імені якого діяла ОСОБА_4 , приватним нотаріусом КМНО Тверською І.В., як держаним реєстратором, прийнято рішення за № 33112144 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 124, 125).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 23.06.2020 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 06.10.2020 року, було замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» його правонаступником ТОВ «Мегаінвест Сервіс» у виконавчих листах у справі № 756/12284/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (т. 1 а.с. 204-205, 206-207).

Відповідно до звіту ПП «Олімп-Консалтинг» про незалежну оцінку вартості житлового приміщення: трьохкімнатної квартири на дату у минулому (ретроспективна оцінка) від 19.10.2020 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 становить 2 757 000 грн. 00 коп. (т. 2 а.с. 50-58).

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Визначена у частині першій статті 35 Закону України «Про іпотеку» процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 червня 2019 року у справі № 205/578/14-ц, провадження № 14-48цс19).

Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно з пунктом 61 Порядку у редакції, чинній на час проведення реєстрації права власності, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Таким чином, пунктом 61 Порядку визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і державний реєстратор у ході її проведення приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Іпотекодержатель на підтвердження факту направлення й отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки у силу зазначених норм матеріального права зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 638/20000/16-ц, провадження № 14-2цс19).

Підтвердженням надіслання банком іпотекодавцю письмової вимоги щодо усунення виконання договору позики, а, отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, є повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211.

У пункті 3 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам Закону.

Наведені норми спрямовані на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на майно боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Відповідно до вимог ч. 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що місцевим судом правильно встановлено, що всупереч вимогам закону та умовам договору іпотеки без направлення письмового повідомлення, ТОВ «Мегаінвест Сервіс» відчужило предмет іпотеки за договором купівлі-продажу квартири від 06.09.2019 року ОСОБА_3 , а тому ТОВ «Мегаінвест Сервіс» не набуло права звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання шляхом відчуження предмета іпотеки іншій особі, що є підставою для задоволення позовних вимог про визнання цього договору купівлі-продажу квартири недійсним та про скасування рішення державного реєстратора.

Твердження апелянта про те, що позивачі отримали від банку повідомлення про порушення умов кредитного та іпотечного договорів, відхиляються судом як необґрунтовані, позаяк матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у відповідності вимогам ч.1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу було письмово повідомив іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Мегаінвест Сервіс» набуло право іпотекодержателя лише 27.08.2019 року, а через 10 днів -06.09.2019 року уклало договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_3 .

Посилання апелянта на порушення норм процесуального права, а саме порушення порядку вирішення заявленого відводу, відхиляються колегією суддів, позаяк не встановлено жодних порушень вимог ст.40 ЦПК України, крім того, згідно ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом не враховано, що позивачі не виконували умови кредитного та іпотечного договорів, оцінюються судом критично, позаяк не спростовують висновків місцевого суду про недотримання вимог закону та порушення умов договору іпотеки під час звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом відчуження предмета іпотеки.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неправильності розподілу місцевим судом судових витрат по справі.

За змістом ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно додаткового договору № 1 від 17.02.2021 року до договору про надання правничої допомоги від 17.02.2021 року за надані послуги по наданню професійної правничої допомоги у цій справі клієнт сплачує адвокату винагороду у розмірі 37 500 грн. Відповідно до квитанції № 050614 від 21.02.2021 року ОСОБА_1 сплатив адвокату Коляді А.М. 37 500 грн.

Однак, за відсутності відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 137 ЦПК України доказів щодо обсягу наданих послуг адвокатом та їх вартості клопотання про стягнення вказаних витрат з відповідачів на користь позивача не підлягає задоволенню.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 27 липня 2021 року у справі № 671/1957/20 (провадження № 61-9039св21).

Суд першої інстанції, стягуючи понесені витрати на професійну правничу допомогу з відповідачів на користь позивача, не врахував, що останній не надав відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 137 ЦПК України відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості (акти виконаних робіт, акти приймання-передачі наданих послуг тощо), що унеможливлювало визначення розміру витрат на правничу допомогу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягає скасуванню, відповідно до ст. 376 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні цих вимог, а в решті рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест Сервіс» задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2021 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні вимог в цій частині - відмовити.

В іншій частині рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: