Справа № 333/7693/21
Провадження № 2/333/1355/22
РІШЕННЯ

Іменем України

10 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Кари Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу № 333/7693/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , відповідно до якого, просять суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором надання фінансових послуг № 36 від 31.10.2018 року у розмірі 70 560,06 грн. та судові витрати у розмірі 2 170,00 грн.

Вимоги позову мотивує тим, що 31.10.2018 року між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та ОСОБА_1 , було укладено Договір про надання фінансових послуг № 36 на суму 3000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 60 грн. за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми.

Товариство виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів, які перераховані на банківську карту позичальника через платіжну систему за допомогою ТОВ «ВЕР ФОР ПЕЙ».

Позивач зазначає, що згідно з кредитним договором, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 3 000,00 грн. та сплатити проценти у розмірі 960,00 грн. у строк 16 днів до 15.11.2018 року. Окрім зазначеного, відповідач також взяв на себе зобов`язання, у разі виникнення заборгованості, сплатити неустойку у вигляді пені згідно з кредитним договором.

Посилаючись на вимоги ст. 625 ЦК України та правові висновки Великої Палати Верховного суду від 10.04.2018 року № 910/10156/17, від 16.05.2018 року № 686/21962/15-ц, постанови Верховного суду від 30.03.2018 року у справі № 918/344/17 позивач вказує на те, що проценти передбачені ст. 625 ЦК України не є штрафними санкціями. Крім того у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення грошових коштів, на вимогу кредитора нараховуються три проценти річних від простроченої суми.

15.11.2018 року термін платежу за договором настав, однак в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 27.09.2021 року заборгованість за кредитним договором складає 70 560 грн. 06 коп., з них: 3 000,00 грн. -основний борг; 62 972 грн. 68 коп. - проценти за користування кредитом; 910 грн. 32 коп. -пеня, 703 грн. 18 коп. - індекс інфляції за весь період прострочення; 2 973 грн. 88 коп. - три проценти річних від простроченої суми.

Ухвалою від 05.11.2021 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Свої інтереси довірив представляти адвокату Косяковій З.М., яка надала заяву про розгляд справи без часті позивача та його представника. Позовні вимоги визнають частково. Відповідачем також було надано відзив на позовну заяву, в якому просить позовні вимоги ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» задовольнити частково. Вказує, що загальна сума позовних вимог, яка визнається відповідачем становить 4 511 грн. 47 коп., що складається з наступного: 3 000,00 грн. - тіло кредиту, 152 грн. 68 коп. - проценти за користування кредитом, 472 грн. 90 коп. - пеня, 602 грн. 15 коп. - інфляційні витрати, 283 грн. 74 коп. - три відсотки річних. Судові витрати по справі просить розподілити пропорційно.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

31.10.2018 року між ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансових послуг № 36 на суму 3000,00 грн., строком на 16 календарних днів до 15.11.2018 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 960,00 грн., розмір процентів: 2% за кожен день користування кредитом, (730% річних, 60,00 грн. на день) (а.с. 11).

Кредитний договір укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, установивши, що кредитний договір № 36 від 31.10.2018 року, укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при цьому при укладений кредитний договір сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договорів, позивач здійснив перерахування кредитних коштів на рахунок позивача, суд вважає підтвердженим факт укладення сторонами цього кредитного договору.

Відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № 36 від 31.10.2018 року позичальник ОСОБА_1 отримав кошти у розмірі 3 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 16 днів, із сплатою відсотків у розмірі 960,00 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є її невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 3 000,00 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 31.10.2018 року по 15.11.2018 року в сумі 960,00 грн.

Таким чином, вимога позивача ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 3 000,00 грн. є доведеною та підлягає задоволенню.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачем ОСОБА_1 було сплачено суму відсотків у розмірі 807 грн. 32 коп. Таким чином сума несплачених відсотків становить - 152 грн. 68 коп. і підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, згідно з вимогами позивача, останній просить суд стягнути відсотки за користування кредитом у сумі 62 972 грн. 68 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального закону слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами кредитного договору ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі 15.11.2018 року.

Таким чином, позикодавець - ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування (16 днів), тобто до 15.11.2018 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, визначена позивачем ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених відсотках за користування позикою в сумі 62 972 грн. 68 коп. включає період з 16.11.2018 року по 27.09.2021 року, який виходить за межі строку кредитування.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 16.11.2018 року по 27.09.2021 року є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Умовами укладених сторонами кредитних договорів передбачено, що позичальник зобов`язується сплатити неустойку у вигляді штрафу в розмірі 3 % за кожен день користування у межах встановленого строку кредиту та пеню у розмірі 3, 64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 %.

Як зазначено у договорі кредиту, сторони визначили, що позичальник сплачує неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3 % за кожен день користування у межах встановленого строку кредиту.

Згідно з частиною другою статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Штраф є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

Окрім того, до моменту вчинення порушення штраф відіграє забезпечувальну функцію і, навпаки, з моменту порушення - є мірою відповідальності.

Відповідно до частини другої статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Встановлення штрафу у договорі є санкцією за невиконання стороною своїх зобов`язань за кредитним договором, укладеним між позивачем і фінансовою установою.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Таким чином, стягнення штрафу як одного із видів неустойки може мати місце у випадку прострочення виконання зобов`язання, однак не може застосовуватися до часу відсутності факту прострочення боржником виконання свого зобов`язання.

Такий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 07.04.2021 року в справі № 623/2936/19.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 прострочив виконання зобов`язання за умовами договору, відповідно до чого йому було нараховано пеню у розмірі визначеному кредитним договором за період з 16.11.2018 року по 26.11.2018 року. Згідно розрахунку заборгованості за період з 16.11.2018 року по 19.11.2018 року розмір нарахованої пені становить 589 грн. 68 коп., яка була сплачена позичальником 19.11.2018 року. За період з 20.11.2018 року по 26.11.2018 року сума нарахованої пені становить 910 грн. 32 коп., яка не сплачена ОСОБА_1 .

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, індекс інфляції за весь період прострочення в розмірі 703 грн. 18 коп. та 2 973 грн. 88 коп. - 3% річних від простроченої суми, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд не погоджується з правильністю нарахування зазначених сум, оскільки в ці суми ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМІ» було враховано розмір відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 16.11.2018 року по 27.09.2021 року.

Розрахунок 3% річних: [Проценти] = [Сума боргу] * [Процентна ставка (%)] / 100% * [Кількість днів] / [Кількість днів у році] Де:

[Сума боргу]сума простроченого боргу;

[Процентна ставка (%)]проценти річних;

[Кількість днів]кількість днів прострочення зобов`язання;

[Кількість днів у році]кількість днів у календарному році.

Період розрахунку: з 31.10.2018 року по 27.09.2021 року - 1063 дні.

Розмір боргу становить 3 152 грн. 68 коп., як сума тілу кредиту 3 000,00 грн. із заборгованістю за відсотками, яку суд стягнув - 152 грн. 68 коп., тому 3152,68 * 3,000% / 100% * 1063 / 365 = 275 грн. 44 коп.

Таким чином, 3% річних, за період з 31.10.2018 року по 27.09.2021 року, становить 275 грн. 44 коп.

Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу

Згідно з аналізом практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр».

Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012).

Отже, у період з грудня 2018 року по вересень 2021 року (включно) індексація на суму 3 152 грн. 68 коп. (сума боргу) складає: 3152,68 грн. (сума боргу) ? 1,5 (сукупний індекс інфляції за період) розрахований шляхом множення індексів інфляції за кожен місяць у зазначеному періоді: (100,8 : 100) x (101 : 100) x (100,5 : 100) x (100,9 : 100) x (101 : 100) x (100,7 : 100) x (99,5 : 100) x (99,4 : 100) x (99,7 : 100) x (100,7 : 100) x (100,7 : 100) x (100,1 : 100) x (99,8 : 100) x (100,2 : 100)? (99,7 : 100) x (100,8 : 100) x (100,8 : 100) x (100,3 : 100) x (100,2 : 100) x (99,4 : 100) ?(99,8 : 100) x (100,5 : 100) x (101 : 100) x (101,3 : 100) x (100,9 : 100) x (101,3 : 100) ?(101,7 : 100) x (100,7 : 100) x (101,3 : 100) x (100,2 : 100) x (100,1 : 100) x (99,8 : 100) ? (101,2 : 100)) ? 3152,68 грн. (сума боргу) = 3637,25 (сума боргу з індексацією) - 3152,68 грн. (суму боргу)= 484,57 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» підлягає стягненню нарахування інфляційних втрат на суму боргу в розмірі 484 грн. 57 коп.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково, а саме, 3 000,00 грн. - основний борг; 152,68 грн. - проценти за користування кредитом; 910,32 грн. - пеня, 484,57 грн. - індекс інфляції за весь період прострочення; 275,44 грн. - три проценти річних від простроченої суми.

З урахуванням часткового задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, пропорційно задоволеним вимогам.

Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2 270,00 грн., оскільки позов задоволений частково, судовий збір з відповідача на користь позивача підлягає пропорційному стягненню у сумі 155 грн. 04 коп., що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованість за договором надання фінансових послуг № 36 від 31.10.2018 року в розмірі 4 823 (чотири тисячі вісімсот двадцять три) грн. 01 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» витрати на оплату судового збору у розмірі 155 (сто п`ятдесят п`ять) грн. 04 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 серпня 2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик