Номер провадження: 22-ц/813/8101/22
Справа № 505/496/17
Головуючий у першій інстанції Павловська Г. В.
Доповідач Полікарпова О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Полікарпової О.М.,

суддів: Базіль Л.В., Воронцової Л.П.,

дослідивши апеляційну скаргу адвоката Кресюна Василя Андрійовича від імені ОСОБА_1 на ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, виконавчого комітету Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приморська державна нотаріальна контора в м. Одеса, Кодимська районна державна нотаріальна контора Одеської області, Головне управління держгеокадастру в Одеській області, Подільська районна державна адміністрація Одеської області про визнання заповітів нікчемними, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсними, визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним, визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11 грудня 2019 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кресюна Василя Андрійовича про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України відмовлено.

01 вересня 2022 року адвокат Кресюн В.А. від імені ОСОБА_1 , не погоджуючись із наведеною ухвалою, засобами поштового зв`язку направив до суду апеляційну скаргу, у якій просив її скасувати та постановити нову, про задоволення заяви.

Дослідивши вказану апеляційну скаргу апеляційний суд приходить до висновку про її повернення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободі протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно пункту «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Частиною 2 ст. 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Частиною 1 ст. 353 ЦПК України встановлений вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Отже, окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції, зазначені в ст. 353 ЦПК України.

З огляду на те, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі не міститься у вказаному переліку, вона не підлягає апеляційному оскарженню.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Поряд з цим, апеляційний звертає увагу на те, що з матеріалів справи вбачається, що адвокатом Кресюном В.А. від імені ОСОБА_1 до апеляційного суду було направлено апеляційну скаргу на рішення вказаній справі.

Частиною 2 ст. 353 ЦПК України передбачено, що на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду подаються заперечення, які включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 364 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи, в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Враховуючи наведені обставини справи та вимоги діючого процесуального законодавства, апеляційний суд роз`яснює скаржнику право доповнити подану ним апеляційну скаргу на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 липня 2022 року запереченнями на ухвалу від 11 грудня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі, у передбаченому ЦПК України порядку.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 352, 353, 357 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу адвоката Кресюна Василя Андрійовича від імені ОСОБА_1 на ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11 грудня 2019 року повернути скаржнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту підписання, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Судді Одеського апеляційного суду

О.М. Полікарпова Л.В. Базіль Л.П. Воронцова