Справа № 144/628/21
Провадження № 2/144/132/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2022 р. смт. Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої - судді Довгалюк Л.В.,

за участю секретарів судового засідання - Грушовенко О.В., Ковтун Ю.В.,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Клінчикова С.О.,

представника відповідача ПП «ЗІС» - адвоката Притули В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представником якої є адвокат Клінчиков С.О., до приватного підприємства «ЗІС» про дострокове розірвання договору оренди землі, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , представником якої є адвокат Клінчиков Сергій Олександрович, звернулася до суду із позовною заявою до приватного підприємства «ЗІС» про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,5789 га, з кадастровим номером :02:002:0364, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказану земельну ділянку нею передано в оренду ПП «ЗІС» на підставі договору оренди землі № 125 від 20.04.2006 строком на 10 років, який зареєстровано Теплицьким районним відділом Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 09.08.2006 за № 33. У подальшому, 07.05.2010 у вказаний договір внесено зміни, зареєстровані Теплицьким районним відділом Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 12.05.2010 за № 94, якими термін дії договору продовжено до 2025 року та збільшено розмір орендної плати.

У позові ОСОБА_1 зазначає, що ПП «ЗІС» не належним чином виконує умови договору, зокрема, щодо сплати орендної плати, яку із 2016 і по даний час жодного разу не отримувала, що є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, та надає право орендодавцю вимагати дострокового розірвання такого договору.

У 2016 році представник ОСОБА_1 адвокат Парпальос Вікторія Василівна звернулася до відповідача з позовом про визнання договору оренди землі від 20.04.2010, зареєстрованого Теплицьким районним відділом Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 09.08.2006 за № 33 недійсним.

Відповідно до вказаного правочину пункту 9 «орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі 1059,86 грн., що становить 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки». Пунктом 11 договору передбачено, що орендна плата вноситься один раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 25 грудня.

Заборгованість по орендних платежах ПП «ЗІС» перед позивачем, на які поширюється строк звернення до суду, становить три роки (2018 - 2020), що в грошовому виразі становить 3179,58 грн.

Вказаний факт підтверджується Відомістю з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 467 від 08.04.2021, де в графі «Сума доходу «Виплачено» по ПП «ЗІС» за 2018 2020 роки відсутні дані.

22 квітня 2021 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач отримав 05.05.2021 та 19.05.2021 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову представника ОСОБА_1 адвоката Клінчикова С.О., у зв`язку з безпідставністю та необгрунтованістю заявлених позовних вимог.

У відзиві зазначено, що ПП «ЗІС» заперечує проти заявлених позовних вимог про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та необгрунтованими, оскільки відповідачем вжито усіх можливих зусиль і вчинено всі залежні від них дії для виплати ОСОБА_1 орендної плати.

20 квітня 2010 між ПП «ЗІС» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі № 125 строком на 10 років. 07.05.2010 між ПП «ЗІС» та ОСОБА_1 укладено зміни (доповнення) до договору оренди землі № 125, згідно яких продовжено строк дії вказаного договору до 2025 та збільшено розмір орендної плати до 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Договір оренди землі та зміни до нього підписані особисто ОСОБА_1 .

Починаючи з 2006 по 2014 роки включно, ОСОБА_1 постійно отримувала орендну плату за використання землі ПП «ЗІС» у розмірі, що передбачений договором оренди землі та змінами до нього. Щороку перед виплатою орендної плати відповідальні працівники ПП «ЗІС» усно та в телефонному режимі повідомляли орендодавців, у тому числі і ОСОБА_1 , про місце, час та порядок отримання орендної плати, проте, позивач відмовлялася отримувати орендну плату, мотивуючи свою відмову тим, що їй заборонили представники ТОВ «Теплик-Агро».

У звязку з тим, що ОСОБА_2 добровільно відмовлялася отримувати орендну плату за усними повідомленнями працівників ПП «ЗІС», їй направлялися запрошення про можливість отримання орендної плати рекомендованими листами, отримувати які вона також відмовлялася. Крім того, орендна плата направлялась орендодавцю шляхом поштового переказу, від отримання якого ОСОБА_1 також відмовилась.

У відзиві представника ПП «ЗІС» також зазначено, що представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Клінчиков С.О. вказує лише на факт невиплати ПП «ЗІС» їй орендної плати, але не зазначає з яких причин орендна плата не була виплачена, і як на доказ посилається на Відомість з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 467 від 08.04.2021.

Проте, у цьому Витягу зазначено, що ПП «ЗІС» проводило нарахування орендної плати, здійснювало відповідне утримання податків із нарахованої суми орендної плати та перерахунок утриманих податків до бюджету. Натомість, у цьому ж Витягу зазначено, що ОСОБА_1 отримала дохід у сумі 10 599 грн. за 2019-2020 роки та в сумі 9 937 грн. за 2018 рік (вказано, як додаткове благо) від ТОВ «Теплик Агро», але це не «додаткове благо», а орендна плата відповідно до договору оренди землі укладеного 10.01.2014 між ОСОБА_1 та ТОВ «Теплик Агро», на цю ж саму земельну ділянку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 28612079 від 25.10.2014.

На переконання відповідача, ОСОБА_1 не мала на меті та навмисно не отримувала орендну плату в ПП «ЗІС», оскільки вже у січні 2014 року уклала договір оренди даної земельної ділянки з ТОВ «Теплик Агро», а після оскарження ПП «ЗІС» до ВОАС даного договору (справа № 802/4439/14-а), уклала договір оренди з ФГ «Ташлик+», який також оскаржений ПП «ЗІС» у Теплицькому районному суді (справа № 144/1136/15-ц) і після звернення до суду ОСОБА_1 підписала угоду з ФГ «Ташлик +» про розірвання договору оренди з ФГ «Ташлик+».

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання договору оренди землі № 125, укладеного між ОСОБА_1 та ПП «ЗІС», недійсним із підстав непідписання його позивачем. Вказана справа перебуває на розгляді Теплицького районного суду та остаточне рішення по ній не прийнято. Вказані обставини ще раз доводять, що ОСОБА_1 не мала бажання отримувати орендну плату в ПП «ЗІС», а її дії спрямовані на передачу належної їй земельної ділянки іншому орендарю ТОВ «Теплик - Агро».

Також підтвердженням того, що ОСОБА_1 не мала і не має бажання отримувати орендну плату в ПП «ЗІС» згідно договору № 125 із змінами від 07.05.2010, вказує і той факт, що позивач, незважаючи на неодноразові рішення судів (Вінницького окружного адміністративного суду справа № 802/4439/14-а та Теплицького районного суду справа № 1136/15-ц) про визнання недійсними укладання договорів оренди вказаної земельної ділянки з іншими орендарями 01.08.2019, знову уклала договір оренди на дану земельну ділянку з ТОВ «Теплик Агро», що підтверджується інформаційною довідкою № 256769035 від 17.05.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, дії ОСОБА_1 направленні не на отримання орендної плати в ПП «ЗІС» за договором оренди землі № 125 із відповідними змінами (доповненнями), а на навмисне ухилення від отримання орендної плати та на створення перешкод у виплаті орендної плати ПП «ЗІС», із метою подальшого звернення до суду з позовом про розірвання договору оренди землі, у зв`язку з порушенням його істотних умов орендарем, зокрема, систематичною невиплатою орендної плати, що і зроблено позивачем.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 своєю поведінкою фактично в односторонньому порядку відмовилася виконувати умови договору оренди, а саме отримувати від ПП «ЗІС» орендну плату в розмірі, який визначений договором та змінами (доповненнями) до нього.

Крім того, ОСОБА_1 жодного разу не зверталася до ПП «ЗІС» із претензіями з приводу невиплати орендної плати за період 2018 2020 роки, що також свідчить про те, що позивач не мала наміру її отримувати. Дії позивача були спрямовані на штучне створення обставин, нібито ПП «ЗІС» не виконує умови договору, систематично не виплачує орендну плату, з метою його розірвання та передачі в оренду вказаної земельної ділянки до ТОВ «Теплик Агро».

Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу про те, що вона зверталася із скаргами до контролюючих органів із приводу невиплати їй орендної плати ПП «ЗІС».

З аналогічними позовними вимогами до Теплицького районного суду зверталась ОСОБА_3 , якій рішенням Теплицького районного суду від 05.07.2017, з яким 29.08.2017 погодився апеляційний суд Вінницької області, відмовлено в задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди землі між нею та ПП «ЗІС» у зв`язку з систематичною невиплатою орендної плати так, як ОСОБА_3 своєю поведінкою фактично в односторонньому порядку відмовилась отримувати від орендаря орендну плату. Постановою КЦС ВС від 18.03.2020 вказані рішення суду першої і апеляційної інстанції залишено без змін.

Представник відповідача підкреслив, що ПП «ЗІС» готове виплатити ОСОБА_1 орендну плату у повному обсязі у будь-який зручний для неї час.

Ухвалою суду від 01.07.2021 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 05.08.2021.

Заслухавши пояснення та доводи сторін, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких грунтуються вимоги та заперечення сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Представник позивача адвокат Клінчиков С.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Вказав, що його довіритель жодним чином не ухилялася від отримання орендної плати та не створювала ПП «ЗІС» перешкоди для її виплати. Усіх належних дій щодо проведення нарахування орендної плати та її виплати позивачеві, з боку орендаря не вчинено, у тому числі і внесення коштів на депозитний рахунок нотаріуса чи нотаріальної контори, як це передбачено положенням ст. 537 ЦК України. Таким чином, ПП «ЗІС», систематично не сплачуючи ОСОБА_1 орендної плати, грубо порушило умови договору. Тому з посиланням на порушення вимог ст. ст. 532, 537, 611, 614 ЦК України, просив достроково розірвати даний договір.

Представник відповідача адвокат Притула В.Л. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у його задоволенні.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала, що тривалий час працює бухгалтером - обліковцем у ПП «ЗІС». Вона особисто та її колега ОСОБА_5 щороку повідомляють орендодавців про дату, час та місце виплати орендної плати. До 2013 року орендодавець ОСОБА_1 отримувала орендну плату завжди зерном на току, жодних нарікань з приводу неналежного виконання умов договору від позивача не було. А після 2014 року вона перейшла до ТОВ «Теплик-Агро», відтоді відмовлялась отримувати кореспонденціюта орендну плату від ПП «ЗІС». Вона з ОСОБА_5 неодноразово ходили до ОСОБА_1 та запрошували її отримати орендну плату, але вона відмовлялася від спілкування, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 , яка організовувала перехід орендодавців до ТОВ «Теплик-Агро», заборонила отримувати орендну плату від ПП «ЗІС», оскільки за цю ж земельну ділянку сплачувались кошти ТОВ «Теплик-Агро». Місце видачі орендної плати, яку в натуральній формі видавали на току, не змінювалось із 2006 року. Випадків відмови ОСОБА_1 у виплаті орендної плати не було.

Свідок ОСОБА_5 показала суду, що працює завідуючою складом у ПП «ЗІС». До 2014 року орендодавець ОСОБА_1 отримувала орендну плату зерном і грошима, жодних нарікань з її боку з приводу неналежного виконання умов договору підприємством не було. Потім ОСОБА_6 стала агітувати мешканців с. Петрашівка передати свої земельні ділянки в оренду ТОВ «Теплик-Агро», тому орендодавці, в тому числі і ОСОБА_1 перестали отримувати орендну плату в ПП «ЗІС». Місце виплати орендної плати не змінювалося, зерно завжди видають на току. Про місце та час виплати орендної плати вона разом з ОСОБА_4 повідомляли ОСОБА_1 регулярно, але вона відмовлася від її отримання.

Свідок ОСОБА_7 показала суду, що працює оператором АТ «Укрпошта» та особисто у період 2018-2020 роки, вона возила додому ОСОБА_1 грошові перекази від ПП «ЗІС», а також рекомендовані листи, від отримання яких остання відмовлялася, мотивуючи тим, що ОСОБА_6 , яка є представником ТОВ «Теплик - Агро», заборонила отримувати будь-яку кореспонденцію та перекази від ПП «ЗІС» і розписуватися за них.

Свідок ОСОБА_8 показав суду, що особисто знає ОСОБА_9 та працівників ПП «ЗІС». Підприємство з 2006 року орендує належну йому на праві приватної власності земельну ділянку. Щороку восени він вчасно отримує від орендаря орендну плату на току зерном. Із 2006 року місце видачі орендної плати не змінювалось. У 2014-2015 роках ОСОБА_6 агітувала його надати свою земельну ділянку в оренду ТОВ «Теплик-Агро» та забороняла отримувати орендну плату у ПП «ЗІС», просила не розкривати поштову кореспонденцію від ПП «ЗІС», що ним і було зроблено. Однак, з 2017 року він дотримується умов договору оренди, укладеного з ПП «ЗІС». ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щороку повідомляють його, як і інших орендодавців, про час і місце отримання орендної плати зерном, а у випадку незгоди в грошовій формі. Позиція ОСОБА_1 щодо отримання орендної плати від ПП «ЗІС» йому невідома.

Свідок ОСОБА_6 надала суду показання про те, ПП «ЗІС» виплачувало малу орендну плату, тому орендодавці виявили бажання укласти договори з ТОВ «Теплик Агро». Тим, хто не виявив бажання переукласти договори або уклали договір з іншим орендарем, ПП «ЗІС» відмовилося виплачувати орендну плату та збільшувати її розмір. Директор погано ставився до людей. На їхні неодноразові звернення після 2015 року ПП «ЗІС» повідомляло, що відсутні кошти. Свідок вказала, що вона не забороняла людям отримувати орендну плату у ПП «ЗІС», так само як і поштову кореспонденцію. Орендодавці надали довіреність ОСОБА_10 на отримання плати за використання земельних ділянок від ПП «ЗІС». Однак, він прозвітував, що орендну плату підприємство йому не виплатило.

Судом встановлено, що 20.04.2006 між ОСОБА_1 та ПП «ЗІС» в особі директора Зублевича Івана Станіславовича укладено договір оренди землі № 125 строком на 10 років, зареєстрований Теплицьким районним відділом Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 09.08.2006 за № 33. За умовами договору ОСОБА_1 передала в оренду ПП «ЗІС» належну їй згідно Державного акту серії ЯА № 230009 від 26 березня 2005 земельну ділянку площею 2,5789 га, розташовану на території Петрашівської сільської ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір зареєстрований у Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09.08.2006 № 55 (а.с. 10-11).

07.05.2010 між ПП «ЗІС» та ОСОБА_1 підписано зміни (доповнення) до договору оренди землі, зареєстровані у Теплицькому районному відділі ДП «Центр ДЗК» за № 94 від 12.05.2010, відповідно до яких термін дії договору продовжено до 2025 року (а.с. 12).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 256769035 від 17.05.2021 вбачається, що 28.12.2019 зареєстровано право оренди земельної ділянки ОСОБА_1 із ТОВ «Теплик Агро» на підставі договору оренди б/н, виданого 01.08.2019 строком на 15 років (а.с. 41).

Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків вбачається, що за 2018 - 2020 роки ОСОБА_1 нарахована ПП «ЗІС» орендна плата, з якої сплачено податок, однак, виплачена не була. Також вбачається, що за вказаний період ОСОБА_1 одночасно отримувала за вказаний період додаткове благо від ТОВ «Теплик-Агро» (а.с. 12).

Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідачем докладено усіх можливих зусиль щодо виплати орендної плати ОСОБА_1 про що, крім показів свідків, наданих у судовому засіданні, свідчать: рекомендований лист ПП «ЗІС» із повідомленням про дату, час та місце виплати орендної плати за 2016 рік, адресований ОСОБА_1 21.12.2016 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 470, які повернулися до ПП «ЗІС» із відміткою про відмову ОСОБА_1 від отримання, рекомендований лист ПП «ЗІС» із повідомленням про дату, час та місце виплати орендної плати за 2015 2017, адресований ОСОБА_1 13.09.2017 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 712, які повернулися до ПП «ЗІС» із відміткою про відмову позивача від отримання вказаного листа, квитанція про оплату рекомендованого листа ОСОБА_1 від 13.09.2017 та опис вкладення до нього від 13.09.2017, в якому зазначено, що направляється запрошення на отримання орендної плати за 2015 2017 роки, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 605 від 14.12.2018 із відміткою про вручення ОСОБА_1 , квитанція про оплату рекомендованого листа ОСОБА_1 від 14.12.2018 та опис вкладення до нього від 14.12.2018, в якому вказано, що направляється запрошення на отримання орендної плати за 2015 2018 роки, опис вкладення до рекомендованого листа ПП «ЗІС» від 21.08.2019 із відміткою «запрошення на отримання орендної плати за земельний пай за 2017 2019 роки», рекомендований лист ПП «ЗІС» із повідомленням про дату, час та місце виплати орендної плати за 2015- 2020 роки, адресований ОСОБА_1 21.12.2020 та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 624, які повернулися до ПП «ЗІС» із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Крім того, 15.12.2017 ПП «ЗІС» направляло ОСОБА_1 орендну плату за 2017 рік у сумі 2245,52 грн., шляхом поштового переказу, що підтверджується списком № 4 «згруповані поштові перекази електронні», проте, отримати вказані кошти ОСОБА_1 відмовилася, і кошти повернулися до ПП «ЗІС», що підтверджується звітом про дебетові і кредитові операції по рахунку НОМЕР_1 «ЗІС ПП» із 25.01.2018 по 26.01.2018.

Оригінали зазначених документів судом оглянуто під час дослідження доказів.

Разом з тим, суд приймає до уваги показання свідків, надані у судовому засіданні, які підтвердили факт односторонньої відмови позивача від отримання орендної плати від ПП «ЗІС», при тому, що місце її виплати не змінювалося.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Свобода договору включає, серед іншого, право сторін змінювати, розривати або продовжувати чинність укладеного ними договору.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, зокрема у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, який регулює відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-ХІV (далі Закон).

За змістом ст. 1 Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частиною 1 статті 24 Закону орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обов`язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Статтею 32 Закону врегульовано правовідносини щодо припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.

Відповідно до п. 36 спірного договору оренди землі № 125 від 20.04.2006, дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Як свідчить п. 37 договору оренди землі, його розірвання в односторонньому порядку не допускається.

У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Разом з тим, згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у вищевказаних постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй Постанові від 29.07.2020 у справі № 277/526/18 виклав свою позицію, а саме : «Загальні положення щодо наслідків порушення зобов`язань визначені статтями 610-611 ЦК України. Зокрема стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (статті 611 ЦК України).

Отже, невиконання зобов`язань однією зі сторін договору має наслідком розірвання договору за ініціативою сторони, яка втратила інтерес до виконання та продовження правовідносин за договором. Згідно зі статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У пункті "д" частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановлених договором розмірі, строку та порядку. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, вказує на систематичне порушення умов договору оренди земельної ділянки і може бути підставою для його розірвання. За своєю правовою природою поняття «несвоєчасна сплата» означає несплату певної суми грошових коштів у певний строк, зокрема, у строк, передбачений договором оренди землі.».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).

Верховний Суд у Постанові від 22.09.2020 у справі № 327/163/17 дійшов висновку, що «згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору».

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом "д" статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 27 листопада 2018 у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) вказано, що при розірванні договору оренди землі з підстав невиплати орендної плати позивачу доведенню підлягає наявність у сукупності двох умов: істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням.

Суд вважає, що позивачем не зазначено у позові та не доведено під час судового розгляду заподіяння шкоди, в результаті неналежного виконання відповідачем умов договору оренди землі, а також жодних інших обставин, які могли б бути підставою для його розірвання.

Пунктом 9 договору оренди землі № 125 від 20 квітня 2006 сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем грошовою формою у розмірі 1,5% нормативної грошової оцінки (у подальшому змінено на 3%) нормативної грошової оцінки земельної ділянки, або продукцією на дану суму, якщо зерном, то не менше п`яти центнерів.

Тобто умовами договору встановлена альтернатива за бажанням орендодавця отримати орендну плату за землю або в грошовій формі, або продукцією.

Як встановлено у судовому засіданні, що ОСОБА_1 завжди отримувала орендну плату не у грошовій формі, а продукцією. Натомість, стороною позивача не доведено, що орендодавець звертався до ПП «ЗІС» із пропозицією щодо зміни умов договору або із заявою про те, що бажає у подальшому отримувати орендну плату грошима, а також повідомляв відповідача про свої банківські реквізити тощо, як і не доведено факту відмови орендаря у виплаті орендної плати у грошовій формі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ПП «ЗІС» не могло самостійно, без врахування позиції орендодавця, вирішувати питання про зарахування орендної плати саме у такій формі, оскільки договір передбачає альтернативні варіанти сплати орендної плати без зазначення переважного права орендодавця обирати форму виплати орендної плати.

Також суд звертає увагу на те, що з позовною вимогою про стягнення орендної плати стороною позивача не заявлено, тоді як представник відповідача неодноразово наголосив на тому, що підприємство готове виплатити ОСОБА_1 орендну плату за весь період у любий зручний для нього час.

Зважаючи на вище викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_11 своєю поведінкою фактично в односторонньому порядку відмовився виконувати умови договору оренди, а саме, отримувати від ПП «ЗІС» орендну плату в розмірі, визначеному договором оренди землі та змінами до нього.

Щодо посилання представника позивача на положення ст. 537 ЦК України про те, що ПП «ЗІС» не вжило усіх можливих заходів для виплати орендної плати ОСОБА_1 , зокрема, шляхом внесення боргу на депозит нотаріуса, нотаріальної контори, варто зазначити, що аналіз даної норми дає підстави вважати, що виконання зобов`язання внесенням боргу в депозит нотаріуса, нотаріальної контори - є правом боржника, а не прямим його обов`язком.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно ч. ч. 1, 8 ст. 83 ЦПУ України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

З огляду на наведене, суд не бере до уваги докази, подані представником позивача під час розгляду справи по суті, що надійшли на адресу суду 11.11.2021, оскільки дані документи (звіт про виконання довіреності, довіреність, заява) подані суду з порушенням вимог ст. 83 ЦПК України. При тому, позивач також мав можливість скористатись своїм правом відповіді на відзив у передбачений ст. 179 ЦПК строк.

Позаяк, суд зазначає, що подані з порушенням строку документи не містять ні кадастрового номеру земельної ділянки, ні місця її розташування, що позбавляє суд можливості встановити належність даних доказів до спірних у даній справі правовідносин (а.с. 101-108).

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних, допустимих та достатніх беззаперечних доказів на їх підтвердження, тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи відсутність правових підстав для задоволення позову, судові витрати підлягають залишенню за позивачем у відповідності до положення ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 78, 81, 95, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , представником якої є адвокат Клінчиков С.О., до Приватного підприємства «ЗІС» про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Клінчиков Сергій Олександрович, адреса: 21036, вул. Д. Галицького, 27 а, оф. 203 м. Вінниця, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 364 від 19.12.2003.

Відповідач: Приватне підприємство «ЗІС», адреса: вул. Затишна, 6, кв. 4, с. Війтівка Бершадського (Гайсинського) району Вінницької області, .

Представник відповідача: адвокат Притула Василь Леонідович, адреса: АДРЕСА_2 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 820 від 25.03.2013.

Повне судове рішення складено та підписано 21.09.2022.

Суддя