Справа № 307/3420/21
Провадження № 2/307/910/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бряник М.М.,

секретар судового засідання - Мельник Б.В.,

за участю представника позивача, адвоката - Марич І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Марич І.Ю. до ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Служба у справах дітей Тячівської міськради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Служба у справах дітей Тячівської міськради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування вимог зазначає, що він має на утриманні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які народилися у шлюбі укладеному з ОСОБА_2 . На початку 2016 року відповідачка, залишила сім`ю і більше до дітей не поверталася. У червні 2016 року, рішенням Тячівського районного суду ухваленим 7.06.2016 року у справі №307/1183/16-ц, шлюб між ним та ОСОБА_2 було розірвано. Діти залишились на його повному утриманні і проживають разом з ним у придбаному ним будинку, де зареєстовано їх місце проживання та створені належні умови для проживання. Рішенням Тячівського районного суду у справі №307/2460/16-ц від 03.11.2016 року присуджено до стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей на його користь. Протягом 2016-2021 років відповідачка жодного разу не навідувалась до дітей, не надсилала жодної копійки на їх утримання та не сплачувала аліменти.

Зазначає, що на неодноразові спроби залучити матір до виховання, спілкування та утримання дітей, відповідачка жодної реакції не проявляла. Зазначає, що мати дітей не цікавилася їх розвитком та навчанням та матеріально не допомогає. Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дітьми взагалі та не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загально визнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей.

Стверджує, що виховання малолітіх дітей на його повному утриманні. Мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не цікавилася життям, не відвідувала і не відвідує дітей вдома, в школі, жодного разу не телефонувала їм.

Послаючись на акт обстеження матеріально побутових умов виданного Тячівською міською радою вказує, що для виховання, розвитку, проживання та утримання сина та доньок є всі необхідні умови у будинку де діти проживають. Вважає, що вищезазначене свідчить виключно про самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків.

Просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 27.10.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

11 березня 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Забезпечив участь в судовому засміданні свого представника.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Марич І.Ю. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити. Зазначив, що діти постійно проживали з позивачем, та на час розгляду справи залишаються перебували на його утриманні та вихованні. Відповідачка, з часу призначення аліментів рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 3.11.2016 р., жодного разу аліменти не сплатила та не цікавиться життям дітей. На засідання органу опіки та піклування для вирішення питання щодо доцільності позбавлення її батьківських прав не з`явилася. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка будучи неодноразово повідомленою про дату, час та місце рогляду справи, як за адресою реєстрації місця її проживання та адресою місця фактичнолго проживання, яку вона вказала у заяві на ознайомлення з матеріаламисправи від 18.11.2021 р. в судове засідання, жодного разу не з`явилася та про причини неявки суду не повідомила. Відзиву та клопотань про відкладення розгляду справи не подавала.

Представник третьої особи служба у справах дітей Тячівської міської ради, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився. 16.06.2022 р. від начальника служби у справах дітей Тячівської міської ради Монич К.П. надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи провести у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. ст. 13, 76, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження дітей виданих виконкомом Лазівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, батьками неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітніх ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , являються ОСОБА_1 ОСОБА_2 (а.с.7-9).

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 3 листопада 2016 року ухваленим у цивільній справі №307/2460/16-ц провадження 2/307/1376/16, яке набрало законної сили 28 листопада 2016 року, з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання трьох дітей в розмірі по 300 гривень, щомісячно на кожну дитину починаючи з 7 вересня 2016 року і до їх повноліття (а.с.11).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 24.05.2021 року виданих Тячівським районним відділом Державної виконавчої служби, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів складає 130119, 00 гривень (а.с. 12).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов складеним депутатом Тячівської міської ради ОСОБА_6 та довідки про склад сім`ї виданої Тячівською міською радою №51 від 18.05.2021 р., ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають з позивачем ОСОБА_1 . Мати дітей з ними не проживає з квітня 2016 року. В будинку присутні всі належні уови для проживання дітей та окремі кімнати. Всі діти навчаються в Округлянській школі І- ІІ ступенів. Батько дітей працює сезонним робітником. (а.с.19, 21).

Згідно договору купівлі - продажу зареєстрованого в реєстрі за №3552 посвідченого приватним нотаріусуом Тячівського районного нотаріального округу Русин Н.І. від 14.12.2006 позивачу на праві приватної власності належить незакінчений будівництвом житловиц будинок, в якому діти проживають разом з батьком (а.с.13-15).

Згідно ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Таким чином судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 з яким проживають діти, належить право вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 .

Пред`являючи позов, ОСОБА_1 посилався на невиконання відповідачкою ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо дітей, а саме - щодо участі в їх житті, у вихованні, у спілкуванні з ними, що свідчить, на думку позивача, про ухилення матері від виконання своїх обов`язків та слугує підставою для позбавлення її батьківських прав щодо дітей.

Згідно наведених акту обстеження матеріально-побутових умов та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб діти проживають з позивачем, який їм приходиться бтьком.

Відповідно до характеристик виданих Лазівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Тячівської міської ради Закарпатської області від 27.09.2021 року, малолітні ОСОБА_3 , навчається в 8 класі, ОСОБА_4 , навчається в 2-В класі, та ОСОБА_5 , навчається в 1-В класі (а.с.16-18).

Під час розгляду справи судом встановлено, відсутність з боку матері будь-якого інтересу щодо дітей та їх виховання та утримання. Її байдуже ставлення до дітей підтверджується також обставинами, які мали місце під час розгляду справи. Ознайомившись, 18.11.2021 р безпосередньо в приміщенні суду з матеріалами цивільногої справи, позивачка будучи неодноразово належним чином повідомленою, про дату час та місце розгляду справи, жодного разу в судове засідання не з`явилася та про причини неявки не повідомила.

Аналогічна поведінка відповідачи, була проявлена під час вирішення комісією з питань захисту дитини паитання щодо доцільності позбавлення матері батьківських прав, відносно трьох дітей. Як вбачається з висновку затвердженого рішенням виконавчого комітету Тячівської міської ради від 25.05.2022 №96, мати дітей надавала заяву про відкладення розгляду питання у зв`язку з тим, що мала бажання налагодити контакт з дітьмита брати участь у їх вихованні. Проте на наступні засідання Комісії, відповідачка так і не з`явилася. На засіданні комісії було заслухано батька дітей, ОСОБА_4 , який повідомив, що мати дітей з`являлася лише два рази після того, як обіцяла навідуватися до них, не телефонує та не цікавиться їх життям. Служба у справах дітей Тячівської міської ради неодноразово намагалася зв`язатися з матір`ю дітей, однак це не дало результату. (а.с. 120)

Рішенням виконавчого комітету Тячівської міської ради Закарпатської області від 25.05.2022 року затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тячвіської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 119).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведено, відсутність можливості зберегти зв`язок між матір`ю і дітьми та доведено наявність винної поведінки відповідачки щодо ухилення від її участі у виконанні покладеного на неї Законом материнського обов`язку, щодо утримання та виховання дітей.

Статтею 150 СК України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно частини 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

В абзаці 2 п. 16 тієї ж Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінки. У своєму рішення (справа "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року) суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Враховуючи встановлені та досліджені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачка свідомо, без будь-яких поважних на те причин, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток, а отже позбавлення її батьківських прав повністю відповідає інтересам дітей, є виправданою мірою, спрямованою на захист прав дітей, що має пріоритетне значення при вирішенні справи, а відтак позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем були понесені судові витрати за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав в розмірі 908,00 гривень, які у відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, також підлягають стягненню з відповідачки.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України на підставі ч.3 ст. 60 ЦК, 150, 155, 164, 165, 181-183, 192 СК України України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітніх дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок сплаченого ним судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в тридцяти денний строк з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей Тячівської міськради, адреса місцезнаходження: 90500, м. Тячів, вул. Шевченка, 2, Закарпатської області, .

Визначити час складення повного тексту рішення суду 19 вересня 2022 року.

Головуючий: М.М. Бряник