Провадження № 2/752/2537/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2022 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі: головуючого- судді - Машкевич К.В. , за участю секретаря Гненик К.П., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3- я особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мінерт Олександр Альфредович про визнання заповіту нікчемним ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати нікчемним заповіт складений від імені ОСОБА_3 та виключити вказаний заповіт з Спадкового реєстру.

Суд ознайомившись з матеріалами позовної заяви, приходить до висновку, що остання підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Звертаючись до суду, позивач ставить вимогу про визнання заповіту нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За містом ст.220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається.

Загальні засади недійсності договорів та правові наслідки визначені ст. 215 ЦК України, якою закріплено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону.

Відповідно до п.п.4, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК України тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

У разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Позивач ставить вимоги про визнання заповіту нікчемним, при цьому в змісті позовної заяви фактично оспорює їх дійсність у зв`язку з психічним захворюванням померлої ОСОБА_3 . Тобто, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує позов, суперечить змісту позовних вимог.

Виходячи з цього, позивачу слід визначитися з правовими підставами заявленого позову та змістом позовних вимог, оскільки від визначеного способу захисту залежить встановлення предмету доказування та обсяг і способи доказування.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, тому відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, її слід залишити без руху з вказаних вище підстав та надати позивачеві строк для усунення недоліків, протягом десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

В разі невиконання вимог ухвали суду, позовна заява, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3- я особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мінерт Олександр Альфредович про визнання заповіту нікчемним - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: К.В. Машкевич