Справа № 202/6901/21
Провадження № 2/202/696/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Бєсєди Г.В.

за участю секретаря - Свити Н.В.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття; про стягнення з ОСОБА_2 на відшкодування понесених додаткових витрат на малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; про стягнення з ОСОБА_2 щомісячно додаткові витрати у розмірі 10 400 грн. на малолітню дитину ОСОБА_5 .

В позовній заяві, позивач ОСОБА_4 зазначила, що з 29.10.2016 вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.08.2020. Від даного шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_5 . Відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає, матеріальної допомоги не надає, що є підставою для стягнення аліментів.

Наголошувала, що їх спільному сину 5 років, але він не розмовляє, в нього відсутнє діалогове мовлення, має порушення розвитку екстенсивного і мидесивного мовлення. Рекомендації багатьох лікарів та лікаря невролога наступні: сімейна когнітивна - поведінкова психотерапія; соціальна реабілітація: розвиваючі заняття з логопедом-дефектологом, психологом; курси Tomatis терапії 7-8 днів, 5 разів на рік. Виконуючи рекомендації лікарів вона звернулася до ФОП ОСОБА_6 , який надає наступні послуги: послуги з корекції поведінки, послуги з формування базових навичок, послуги з розвитку мовлення, послуги з формування та корекції звукомовлення та iнше, що підтверджується договором від 01.09.2021. Три рази на тиждень дитина відвідує заняття, вартість одного заняття складає 350 грн., 10 занять на місяць коштує 3 500 грн., кожен місяць. Відповідно до договору надання послуг № 5 від 01.09.2021 дитина відвідує курси з корекційних занять з сенсорної інтеграції 10 разів на місяць. Вартість таких занять на місяць складає 3 500 грн., що підтверджується актом виконаних робіт від 30.09.2021 року. Окрім цього, дитина неодноразово проходила лікування у клініці, яка знаходиться у Бельгії. Додаткові витрати на дитину склали 199 963 грн., тобто на кожного з батьків 99 982 грн.

Звертала увагу суду, що якщо скласти додаткові витрати на лікування дитини їх загальний розмір на рік складає 250 000 грн., що в місяць складає 10 400 грн. на кожного з батьків. Відповідач має постійний заробіток, є працездатною особою та має змогу сплачувати аліменти та додаткові витрати.

ОСОБА_2 надав відзив на позов в якому зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнає в повному обсязі, однак заперечуває щодо стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування зазначає, що виписка лікаря з рекомендаціями була видана вже після укладання позивачем договору від 01.09.2021. Квитанції, які надає позивач в якості доказів сплати послуг за зазначеним договором не містять призначення платежів. Зазначає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що Tomatis терапії необхідно було проводити саме в Бельгії, не надано належних доказів щодо вартості зазначеного лікування. Стосовно передбачуваних витрат на лікування зазначає, що з наданих позивачем доказів неможливо достовірно встановити, що вказане захворювання тягне за собою постійне тривале лікування певними курсами чи програмами лікування дитини, за рекомендацією одного лише лікаря, а не комісії та потрібні постійні грошові витрати на їх проходження. Окрім цього, договір про надання послуг № 1 вiд 01.09.2021 діє лише до 31.12.2021, а інші доказі на продовження надання послуг з логопедичних та терапевтичних послуг, в матеріалах справи відсутні.

Представник ОСОБА_4 надала відповідь на відзив в якій зазначила, що їх спільна дитина хворіє з самого народження. Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 18, виданої КЗ «Дніпропетровський обласний перинатальний центр із стаціонаром» ДОР від 27 січня 2017 року, основне захворювання: гіпоксично-ішемічне ураження ЦНС, синдром рухових розладів (атрофія речовини мозку із перевентикулярною лейкомаляцією) синдром масивної механічної аспірації, аспіраційна пневмонія, ДН 3 ст в анамнезі. Консультаційним висновком лікаря дитячого невролога вищої категорії медичних наук, нейрореабілітолога ОСОБА_7 від 17.04.2020 підтверджено діагноз дитини: затримка мовного розвитку на фоні порушення психологічного розвитку (аутистичний спектр) органічного генезу. Зазначені документи підтверджують той факт, що позивачем укладено договори вже після отримання рекомендацій багатьох спеціалістів щодо лікування дитини. Надані квитанції підтверджують понесені позивачем витрати за договором від 01.09.2021 та витрати на лікування дитини за курсом Томatis.

Представником відповідача також надано письмові заперечення в яких зазначено, що ОСОБА_4 чинить перешкоди у спілкуванні з спільним сином - ОСОБА_5 . Наголошувала, що відповідач перед поїздкою в Бельгію надавав позивачу двічі по 15 000 грн. Окрім цього, ОСОБА_2 надавалася і інша фінансова допомога. Позивачем не надано доказів, що під час спільного проживання вона несла всі витрати на лікування самостійно.

Представником ОСОБА_4 надано відповідь на заперечення в якій зазначала, що позивачем було надано пакет документів, що підтверджують постійний характер хвороби, а також документи, що підтверджують понесені витрати на лікування дитини позивачем.

Представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх.

ОСОБА_2 та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат. Зазначали, що проходження терапії Tomatis можливо на території України, а тому витрати на поїздки не підлягають стягненню з відповідача.

Дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до таких висновків.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26.04.2017, виданим Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 26.04.2017.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи, що малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з ОСОБА_4 , положення статті 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільної дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) починаючи стягнення з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

Щодо стягнення додаткових витрат на дитину.

Згідно ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

У п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Аналізуючи положення ст. 185 СК України слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17.

Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність.

При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 18, виданої КЗ «Дніпропетровський обласний перинатальний центр із стаціонаром» ДОР від 27 січня 2017 року, основне захворювання ОСОБА_5 : гіпоксично-ішемічне ураження ЦНС, синдром рухових розладів (атрофія речовини мозку із перевентикулярною лейкомаляцією) синдром масивної механічної аспірації, аспіраційна пневмонія, ДН 3 ст в анамнезі.

Консультаційним висновком лікаря дитячого невролога вищої категорії медичних наук, нейрореабілітолога ОСОБА_7 від 17.04.2020 діагноз дитини ОСОБА_5 : затримка

мовного розвитку на фоні порушення психологічного розвитку (аутистичний спектр) органічного генезу.

Відповідно до «консультаційного висновку спеціаліста» дитячого психіатра, виданого 22.04.2021 на ім`я ОСОБА_5 діагнозом є затримка психомовленевого розвитку.

Згідно огляду дитячого невролога від 30.09.2021 ОСОБА_5 рекомендовано проходження терапії Tomatis 7-8 днів 5 разів на рік.

ОСОБА_4 було укладено договір №1 від 01.09.2021 та договір №5 від 01.09.2021 року з ФОП ОСОБА_8 відповідно до яких дитині позивача надаються логопедичні та терапевтичні послуги з 06.09.2021 по 31.01.2021 в обсязі трьох занять на тиждень. ОСОБА_4 в якості доказу сплати наданих послуг надає квитанції від 12.10.2021, від 30.09.2021, від 07.10.2021, від 05.10.2021, від 29.09 2021, від 01.10.2021, від 06.10.2021, від 14.12.2021, від 16.12.2021, від 21.12.2021 згідно яких позивачем сплачено 11 200 грн.

Загальна вартість поїздки до Бельгії з метою проходження терапії Tomatis з 23.02.2020 по 07.03.2020, основний курс у Mozart Brain Lab, складає 48 335, 84 грн., з яких вартість лікування - 1 325, 50 Євро по курсу НБУ на момент оплати (27, 68) - 36 689, 84 грн., вартість квитків - 11 646 грн.

Загальна вартість поїздки до Бельгії з метою проходження терапії Tomatis з 15.08.2021 по 25.08.2021, основний курс у Mozart Brain Lab складає 51 826, 64 грн., з яких вартість лікування - 1 029 Євро по курсу НБУ на момент оплати (31, 16) - 32 063, 64 грн., вартість квитків - 19 763 грн.,

Загальна вартість поїздки до Бельгії з метою проходження терапії Tomatis з 13.11.2021 по 21.11.2021, основний курс у Mozart Brain Lab, складає 36 321, 64 грн., з яких вартість лікування - 734 Євро по курсу НБУ на момент оплати (29,96) - 21 990, 64 грн., вартість квитків 14 331 грн.

Отже, позивачем було понесені додаткові витрати, що підтверджені належними доказами, у загальному розмірі 147 684, 12 грн.

Доводи відповідача щодо ненадання доказів понесених витрат на лікування дитини спростовуються наданими ОСОБА_4 квитанціями та квитками про вартість поїздок.

Доводи відповідача щодо можливості проходження терапії Tomatis на території України не підтвердженні жодними доказами, а тому також не заслуговують на увагу.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків, суд відносить частину витрат на іншого.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд повинен враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Відповідач є працездатною особою, а отже зобов`язаний сплачувати додаткові витрати на дитину.

Враховуючи встановлені по справі обставини, стан здоров`я позивача та відповідача, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про стягнення частини понесених ОСОБА_4 додаткових витрат в сумі 73 842, 06 грн.

За частиною другою статті 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд не знайшов підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 10 400 грн. наперед щомісячно додаткових витрат на дитину, оскільки позивачем в порушення ст. 81 ЦПК України, не надано суду доказів на підтвердження, що щомісячні додаткові витрати на дитину складають саме такий розмір, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог в цій частині, у зв`язку із недоведеністю.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчинення інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно акту надання послуг № 30/03-1 від 30.03.2022 та квитанцією № 19 від 30.03.2022 ОСОБА_4 сплачено 3 900 грн. за переклад доказів по справі, які підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 3 889, 08 грн.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1 816 грн. не сплачений при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 04.11.2011 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) додаткові витрати на дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 73 684 (сімдесят три тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у сумі 3 889 (три тисячі вісімсот вісімдесят вісім) грн. 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складено 05.09.2022.

Суддя Г.В. Бєсєда