КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/824/6559/2022 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

при секретарі Загородній С.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргупредставника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія « Вектор Плюс» - Тяжкороб Євгенії Віталіївни на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 14 січня 2022 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Юріївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Юріївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1694, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. 18.11.2014 року, про звернення стягнення на належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 в зв`язку з заборгованістю за договором споживчого кредиту №0 від 07.05.2008 року у сумі 2 369 596 грн 16 коп., що укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк».

Крім того, 04 січня 2022 року представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №67980225 з примусового виконання виконавчого напису № 1694, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. 18.11.2014 року, про звернення стягнення на належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 у зв`язку з заборгованістю за договором споживчого кредиту №0 від 07.05.2008 року у сумі 2 369 596 грн 16 коп., що укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк».

Посилається на те, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Русецьким П.С. на підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса відкрито виконавче провадження №67980225 та розпочато процедуру звернення стягнення на майно позивача.

Крім того, посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису може значно ускладнити ефективний захист його прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису, до вирішення справи по суті.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 січня 2022 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено.

Зупинено стягнення у виконавчому провадженні №67980225 з примусового виконання виконавчого напису № 1694, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. 18.11.2014 року, про звернення стягнення на належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 у зв`язку з заборгованістю за договором споживчого кредиту №0 від 07.05.2008 року у сумі 2 369 596 грн 16 коп., що укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк».

Не погоджуючись з ухвалою суду, 14 лютого 2022 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія « Вектор Плюс» - Тяжкороб Євгенія Віталіївна подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні вимог заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову в повному обсязі.

Посилається на те, що суд ухвалюючи оскаржувану ухвалу, в порушення вимог ст. 263 ЦПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, а також права сторін на справедливий суд, наводить суперечливе мотивування прийнятого рішення, одночасно зазначаючи, що підставою для забезпечення позову може бути припущення про існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яке не вимагає підтвердження будь-якими доказами.

Посилається на те, що представник позивача заявляючи про необхідність забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №67980225 з примусового виконання виконавчого напису №1694, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. 18.11.2014 pоку, не наводить достатніх підстав та не подає до суду жодних доказів, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а саме по собі звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

13 вересня 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала пояснення, в яких просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду залишити без змін.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що застосування заявлених позивачем заходів забезпечення позову забезпечить ефективний захист його прав та інтересів.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», третя особа : Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Юріївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1694, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. 18.11.2014 року про звернення стягнення на належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 в зв`язку з заборгованістю за договором споживчого кредиту №0 від 07.05.2008 року у сумі 2 369 596 грн 16 коп, що укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк».

Крім того, представник позивача подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №67980225 з примусового виконання виконавчого напису № 1694, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. 18.11.2014 року, про звернення стягнення на належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 в зв`язку з заборгованістю за договором споживчого кредиту №0 від 07.05.2008 року у сумі 2 369 596 грн 16 коп., що укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк».

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову представник позивача посилалась на те, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Русецьким П.С. на підставі зазначеного виконавчого напису нотаріуса відкрито виконавче провадження №67980225 та розпочато процедуру звернення стягнення на майно позивача.

Крім того, посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису може значно ускладнити ефективний захист його прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису, до вирішення справи по суті.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, та повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості інтересів інших осіб.

На підставі ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

забороною вчиняти певні дії;

встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 6 частини 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, і їх значення полягає в тому, що вони захищають законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даній справі є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки ОСОБА_1 вважає, що такий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства через порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису.

На виконання вказаного виконавчого напису приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 46187766 та винесено постанову про звернення стягнення на належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 в зв`язку з заборгованістю за договором споживчого кредиту №0 від 07.05.2008 року у сумі 2 369 596 грн 16 коп., що укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову просила зупинити стягнення у виконавчому провадженні №67980225 з примусового виконання виконавчого напису № 1694, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. 18.11.2014 року, про звернення стягнення на належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 в зв`язку з заборгованістю за договором споживчого кредиту №0 від 07.05.2008 року у сумі 2 369 596 грн 16 коп., що укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк

Колегія суддів вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, передбачений п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України.

Позивачем наведені як причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку сторін з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з роз`ясненнями викладеними у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Таким чином, колегія суддів виходить з того, що у разі не зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса у виконавчому провадженні на час розгляду позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вказане може призвести до незаконного стягнення при примусовому виконанні оскаржуваного виконавчого напису належної боржнику квартири.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява про забезпечення позову є недостатньою обґрунтованою, оскільки її доводи та надані до суду докази не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, та крім того, виконавчий напис вже на виконанні приватного виконавця.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 колегія суддів дійшла висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вищевказане узгоджується з правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19.

Інших доводів в чому полягає незаконність постановленої ухвали суду апеляційна скарга не містить.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої у справі ухвали.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія « Вектор Плюс» - Тяжкороб Євгенії Віталіївни - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 14 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2022 року.

Головуючий

Судді