Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А, за участю секретаря - Фареник А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача в порядку регресу 2 600, 00 гр.

Посилається в позові на те, що 24 липня 2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 7-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Hyundai Santa Fe», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

25 червня 2020 року о 15 год. 40 хв. в м. Києві по просп. Відрадному, 44/1 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Hyundai Santa Fe», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Hyundai Santa Fe», державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2020 року.

Даною постановою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно рахунку №ЕС000065774 від 02 липня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Santa Fe», державний номерний знак НОМЕР_1 склала - 25 397, 60 гр.

Дорожньо-транспортна пригода 25 червня 2020 року визнана ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується страховим актом №2037205-1 від 09 липня 2020 року.

Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору №7-01 від 24 липня 2019 року, на підставі страхового акту, ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунки суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи (через автосервіс) у сумі 25 397, 60 гр., що підтверджується платіжними дорученнями про виплату страхового відшкодування №18567 від 09 липня 2020 року.

Тобто, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав 25 397, 60 гр.

Транспортний засіб, яким керував відповідач, на момент вчинення ДТП 25 червня 2020 року був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №192208188 в ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

Страхова компанія відповідача - ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу №192208188 розрахованою з вирахуванням розміру франшизи у розмірі 22 797, 60 гр.

Враховуючи недостатність страхової виплати, для повного відшкодування завданої шкоди, відповідач повинен виплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою ТДВ СК «Альфа-Гарант», що складає 2 600, 00 гр.

Зазначає також, що 16 листопада 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ним укладено договір №16/11/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого він отримав право вимоги на відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № 7-01 від 24 липня 2019 року.

З метою досудового врегулювання спору 16 грудня 2020 року відповідачу було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, проте вона залишилася без відповіді.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Конверт з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов, який направлявся відповідачу, повернувся до суду 13 червня 2022 року з відміткою про закінчення терміну зберігання.

/ а. с. 56 /

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 980 кодексу предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, в тому числі, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно ст. 4 Закону страхування транспортного засобу належить до майнового страхування.

За змістом п. 3 ст. 20 Закону при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Судом встановлено, що 24 липня 2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 7-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Hyundai Santa Fe», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

25 червня 2020 року о 15 год. 40 хв. по просп. Відрадному, 44/1 в м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_2 ,під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Hyundai Santa Fe», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

В результаті дорожньо-транспортної автомобіль «Hyundai Santa Fe» державний номерний знак НОМЕР_1 був пошкоджений.

Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

/ а. с. 5-9, 14 /

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудні 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає.

На підставі страхового акту №2037205-1 від 09 липня 2020 року ПрАТ «СК «ВУСО» було перераховано TOB «Едем Авто» 25 397, 60 гр. вартості проведеного відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого транспортного засобу, що підтверджується платіжним дорученням №18567 від 09 липня 2020 року.

/ а. с. 22 - 23 /

Встановлено також, що цивільно-правова відповідальність відповідача в момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Звертаючись до суду позивач зазначає, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в розмірі 22 797, 60 гр.

З матеріалів справи вбачається, що виплата ТДВ СК «Альфа-Гарант підтверджується платіжним дорученням № 11581 від 22 вересня 2020 року у сумі 18 564, 66 гр. та платіжним дорученням № 13359 від 24 листопада 2020 року у сумі 4232, 94 гр.

Відповідно до листа ТДВ СК «Альфа-Гарант» №№ 12/2601 від 02 липня 2021 року франшиза за полісом № 192208188 становить 2 600, 00 гр.

/ а.с. 20 - 21 /

Тобто, різниця між понесеним розміром витрат ПрАТ «СК «ВУСО» за умовами укладеного договору страхування та частковою сплатою понесених витрат ТДВ СК «Альфа-Гарант» складає 2 600, 00 гр.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким же чином врегульовано дане питання і в статті 27 Закону України «Про страхування».

16 листопада 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір №16/11/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого позивач отримав право вимоги на відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № 7-01 від 24 липня 2019 року.

27 листопада 2020 року позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги.

Також відповідачу було направлено акт (вимогу) № 2037205-1 про відшкодування збитків в порядку регресу сплаченої ПрАТ «СК «ВУСО» суми страхового відшкодування.

/ а.с. 24 - 28, 30, 32 /

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Звертаючись до суду, позивач зазначив, що вимога про добровільне відшкодування вказаної суми відповідачем була залишена без розгляду.

Згідно з пунктом 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація».

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування.

У порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику.

Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Це відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-2809ц15, яка, з точки зору ст.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом.

Згідно з ч.1 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідач відзиву на позов не подав, приведених у позові обставин не спростував.

В свою чергу, доводи позивача підтверджені належними та допустимими, в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПК України, доказами.

Враховуючи викладене вище, виплату страховиком страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП, яка мала місце з вини відповідача, відступлення ним права вимоги позивачу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що 02 лютого 2021 року між позивачем та адвокатом Литвином Р.М. був укладений Договір № 08 про надання правової (правничої) допомоги.

Пунктами 4.1.1.1. та 4.1.1.2. Договору передбачено, що розмір 1 (однієї) години роботи адвоката адвокатського об`єднання за надання правової (правничої) допомоги становить 2 197, 00 гр.

Коригування вартості послуг (правової (правничої) допомоги) адвокатського об`єднання за даним договором визначається на підставі підписаних додаткових угод.

02 лютого 2021 року між позивачем та адвокатом Литвином Р.М. укладено додаткову угоду №1 акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги № 08 від 02 лютого 2021 року на загальну суму 8 348, 60 гр., відповідно до якого позивачу надано наступні послуги: вивчення матеріалів страхової (регресної справи), формування правової позиції, підготовка та відправка адвокатських запитів, підготовка позовної заяви, підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову, підготовка заяви, клопотання, представництво інтересів позивача у суді.

Зазначено, що на надання правової допомоги витрачено 8 год.

Вартість витрат на правничу допомогу була сплачена квитанцією до прибуткового касового ордера від 02 лютого 2021 року у сумі 8 348, 60 гр.

Відповідач, не подавши відзив, співмірності витрат на професійну правничу допомогу не заперечував.

В той же час, суд враховує, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

З точки зору закону справа є малозначною та не представляє собою складнощів для фахового адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням цього та викладеного вище, предмету спору сторін та малозначності справи, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 2 000. 00 гр.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908, 00 гр., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 512, 515, 979, 980, 993 ЦК України, Законом України «Про страхування», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » 2 600, 00 гр. збитків, 2 000, 00 гр. витрат на правничу допомогу та 908, 00 гр. судового збору.

Позивач: Фізична особа-підприємець « ОСОБА_1 » / АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 /.

Відповідач: ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий/.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Шереметьєва