Справа № 946/4055/22
Провадження № 2/946/2676/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 вересня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: Бальжик О.І.

за участю секретаря: Сивакова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:

І. Суть позовної заяви

1.1. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , яким просила визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 вересня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. 23 вересня 2016 року за позивачкою було зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Підставою виникнення права власності є довідка № 50 від 20.09.2016 року житлово-будівельного кооперативу «Ассоль-А». Відповідно до вказаної довідки ОСОБА_1 є членом обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «АССОЛЬ-А» та сплатила в повному обсязі пайові внески за спірну квартиру. Вказані пайові внески були внесені за рахунок власних коштів, одержаних від матері позивачки - ОСОБА_3 за договором дарування грошей від 30 червня 2015 року. Відповідно до вказаного договору гроші були подаровані саме на придбання цієї квартири. Таким чином, вважає, що за нею може бути визнане право особистої приватної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

ІІ. Процедура та позиції сторін

2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 17.06.2022 року, справа №946/4055/22 передана на розгляд судді Бальжик О.І.

2.2. 21.06.2022 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні.

2.3. Ухвалою суду від 09.08.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

2.4. Ухвалою суду від 09.08.2022 року витребувано докази з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

2.5. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, звернувшись із заявами про підтримання та визнання позовної заяви, відповідно, та розгляд справи у їх відсутність.

2.6. Під час розгляду справи повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України.

IІІ. Релевантні джерела права та акти їх застосування

3.1. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

3.2. Згідно з ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

3.3. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, проте один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року (справа №214/6174/15-ц).

3.4. Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

3.5. Верховний Суд України в постанові від 01 липня 2015 року у справі №6-612цс1 зробив висновок, що у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Зазначене також узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі №331/8757/14-ц.

3.6. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

3.7. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а згідно з частиною першою цієї статті кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

3.8. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

ІV. Оцінка та висновки суду

4.1 Як встановлено судом, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.09.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , зареєстрованим відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області (а.с.5).

4.2. 30.06.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір дарування грошей, згідно з яким ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 гроші на придбання квартири АДРЕСА_1 в сумі 435 000 (чотириста тридцять п`ять тисяч) гривень (а.с.11).

4.3. Згідно з довідкою № 50 від 20.09.2016 року, виданою головою «Житлово-будівельного кооперативу «Ассоль-А», ОСОБА_1 є членом обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельного кооперативу «АССОЛЬ-А» та сплатила в повному обсязі пайові внески за квартиру АДРЕСА_1 (а.с.8).

4.4. Відповідно до довідки від 06.06.2022 року, виданої головою ОК «Житлово-будівельний кооператив «Асоль-А», в липні, жовтні 2015 року ОСОБА_1 сплатила 434 756 (чотириста тридцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят шість) гривень за будівництво квартири АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру вартістю 434 756 гривень одержала 07 вересня 2016 року (а.с.9).

4.5. Відтак, враховуючи, що квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 придбано за особисті кошти, що відповідачем визнається та не спростовується, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 11-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ) про визнання права особистої приватної власності на майно, - задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

3. Копії рішення надіслати для відома сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 21.09.2022 року.

Суддя: О.І.Бальжик