Ухвала

16 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 1512/10136/2012

провадження № 61-7389 ск22

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 року у справі за позовом прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, управління Держкомзему у м. Одесі, державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , треті особи: управління капітального будівництва Одеської міської ради, публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», відкрите акціонерне товариство «Будівельно-монтажне управління-18», про визнання недійсними розпорядження, договору купівлі-продажу, державного акту та скасування його реєстрації, витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2013 року позов прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради задоволено.

Визнано недійсним розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 16 грудня 2003 року № 904 «Про включення земельної ділянки, якою користується ВАТ «БМУ-18», до переліку земель несільськогосподарського призначення, що підлягають продажу в 2003 - 2004 роках».

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1520 га по АДРЕСА_1 , укладений 23 грудня 2003 року між Овідіопольською районною державною адміністрацією Одеської області та ВАТ «БМУ-18».

Визнано недійсним та скасовано державний акт серії ЯЖ № 474111 на право власності на земельну ділянку площею 0,1520 га, що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :32:008:0009, виданий на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , зареєстрований 04 листопада 2008 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Одеською регіональною філією Державного підприємства «Центр ДЗК» за № 10.

Скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 на вказану земельну ділянку, загальною вартістю 1 863 307,20 грн, та витребувано її з незаконного володіння ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 на користь Одеської міської ради.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2014 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2013 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року рішення апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 року залишено без змін рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2013 року.

Повний текст ухвали апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 02 липня 2015 року.

До Верховного Суду 01 серпня 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 рокуз пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2022 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявникам надати докази на підтвердження обставин про те, що вони не були повідомлені про розгляд цієї справи та сплатити судовий збір.

У серпні 2022 року на виконання ухвали Верховного Суду від 10 серпня 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги та докази сплати судового збору.

У відкритті касаційного провадження на оскаржувані судові рішення слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України 2004 року касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення строку, встановленого частиною першою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Отже, строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 року закінчився 13 липня 2015 року.

Касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як учасникам справи подано 01 серпня 2022року, тобто після спливу більше ніж 7 років з дня складення повного тексту ухвали суду апеляційної інстанції (22 червня 2015 року).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Як слідує із касаційної скарги та доданих до неї матеріалів та за даними Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 достовірно знали про наявність цього судового провадження, не заперечували про обізнаність щодо судових рішень у цій справі від 28 лютого 2013 року та від 20 листопада 2014 року.

Враховуючи, що ця справа перебувала у провадженні судів неодноразово, заявники зобов`язані були з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням у їх справі, враховуючи можливість оскарження рішення апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2014 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Будучи достовірно обізнаними про це судове провадження, заявники не цікавились його подальшою долею та не отримували судову кореспонденцію, яка направлялась на вказану заявниками єдину відому суду адресу, зокрема, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року та судові повістки про розгляд справи апеляційним судом 19 травня та 22 червня 2015 року.

Також заявники не цікавились долею своєї справи у загальнодоступному і безкоштовному ЄДРСР, у якому міститься ухвала апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2015 року про призначення розгляду справи на 19 травня 2015 року на 09 год 30 хв, а також 02 липня 2015 року оприлюднена ухвала апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 року.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не цікавились провадженням у їх справі, не демонстрували готовність брати участь на всіх етапах розгляду та не надали доказів, що не ухилялися від отримання інформації про рух справи. Заявники мали об`єктивну можливість дізнатись про результат її розгляду як із матеріалів справи, так і з даних Єдиного державного реєстру судових рішень, однак не користувались своїми процесуальними правами протягом значного періоду часу, який не можна визнати розумним.

Подавши касаційну скаргу 01 серпня 2022 року, тобто після спливу 7 років з дня складання повного тексту судового рішення (22 червня 2015 року), заявники не довели, що вони не були повідомлені про розгляд цієї справи або обставини непереборної сили є причиною такого тривалого пропуску строку на касаційне оскарження.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За таких обставин, на момент подачі касаційної скарги у серпні 2022 року відсутні винятки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження, у суду відсутні законні підстави поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, тому у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 слід відмовити.

Також суд зазначає, що поновлення строку на касаційне оскарження після спливу значного періоду часу ставить під загрозу принцип юридичної визначеності, незалежно від поважності чи неповажності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

У кожній конкретній справі суди мають грунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення після спливу одного року з дня складення повного тексту ухвали суду апеляційної інстанції, і не встановлено винятки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, управління Держкомзему у м. Одесі, державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , треті особи: управління капітального будівництва Одеської міської ради, публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», відкрите акціонерне товариство «Будівельно-монтажне управління-18», про визнання недійсними розпорядження, договору купівлі-продажу, державного акту та скасування його реєстрації, витребування земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2015 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара