КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Гулієв М.Д.о,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2022 року по цивільній справі за скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення та бездіяльність державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондарчук Юлії Миколаївни (правонаступник юридичної особи Дніпровський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)), державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Урбана Дмитра Дмитровича (правонаступник юридичної особи Дніпровський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)), начальника Дніпровський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрющенко Ірину Василівну, боржник: ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року АТ «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк») звернулось до суду зі скаргою, в якій просило:

- визнати рішення державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві - Бондарчук Ю.М. щодо накладення арешту на нерухоме майно - кв. АДРЕСА_1 у межах виконавчого провадження № 54832560 відкритого 05.10.2017 - неправомірним;

- визнати рішення державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві - Урбана Д.Д. про державну реєстрацію арешту (обтяження) нерухомого майна - кв. АДРЕСА_1 в Державному реєстрі прав у межах виконавчого провадження № 54832560 відкритого 05.10.2017 - неправомірним;

- визнати бездіяльність начальника Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) - Андрющенко І.В. стосовно не проведення - перевірки законності виконавчого провадження № 54832560 відкритого 05.10.2017 на предмет порушення порядку накладення арешту на нерухоме майно - квартиру кв. АДРЕСА_1 - неправомірною;

- зобов`язати начальника Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) - Андрющенко І.В. винести постанову якою зняти арешт з майна - кв. АДРЕСА_1 , накладеного в межах виконавчого провадження № 54832560 відкритого 05.10.2017, а також скасувати постанову про арешт майна боржника від 05.10.2017 в частині цього майна та провести державну реєстрацію припинення арешту (обтяження) Державному реєстрі прав.

Подану скаргу обґрунтовано тим, що постановою державного виконавця Бондарчук Ю.М. від 05.10.2017 накладено арешт на все майно боржника. Зазначений арешт (обтяження) на майно боржника зареєстрований на підставі постанови від 05.10.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.06.2019 за номером запису 32088 (спеціальний розділ) державним реєстратором (державним виконавцем) Урбан Д.Д., із внесенням запису на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (індексний номер 47449570) від 21.06.2019, вид обтяження: арешт нерухомого майна; опис предмета обтяження: все нерухоме майно, в тому числі і квартира кв. АДРЕСА_1 (2/3 якої належить боржнику).

30.01.2020 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, в зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення, оскільки виявлене нерухоме майно боржника обтяжене іпотекою та на нього не може бути звернуто стягнення у відповідності до приписів Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Арешт із нерухомого майна, в тому числі, - предмета іпотеки не знімався.

Окрім цього, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.06.2015, зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14.03.2017 в справі № 755/24739/14-ц, позов АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 314 466,30 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - кв. АДРЕСА_1 шляхом продажу та укладення договору купівлі-продажу від імені АТ «Ощадбанк» в порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

У подальшому, внаслідок непогашення заборгованості за основним зобов`язанням та втратою чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», АТ «Ощадбанк» розпочало процедуру реалізації заставленого майна на виконання рішення суду, в процесі якої було встановлено обставину, яка порушує права банку на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, а саме наявність арешту, накладеного постановою від 05.10.2017 в межах виконавчого провадження № 54832560.

Маючи на меті відновлення своїх прав, банк направив до Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) заяву від 21.10.2021 №100.19-09/26786 про зняття арешту з заставленого майна, за результатами розгляду якої начальником відділу Андрющенко І.В. листом від 09.11.2021 №84853 відмовлено в знятті цього арешту в зв`язку з відсутністю підстав. Відтак, права заявника порушені рішенням державного виконавця про накладення арешту на все майно боржника від 05.10.2017, а також рішенням про державну реєстрацію арешту від 21.06.2019 з внесенням відомостей предмета іпотеки до опису предмета обтяження; бездіяльністю начальника цього відділу стосовно скасування такого арешту в частині предмета іпотеки (а.с. 1-12).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.01.2022 скаргу АТ «ДОБУ» на рішення та бездіяльність посадових осіб органу державної виконавчої служби, суб`єкти оскарження: державний виконавець Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Бондарчук Ю.М. (правонаступник юридичної особи Дніпровський ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ)), державний виконавець Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Урбан Д.Д. (правонаступник юридичної особи Дніпровський ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ)), начальник Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Андрющенко І.В., боржник - ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Урбан Д.Д. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.06.2019 (індексний номер 47449570) у вигляді арешту нерухомого майна, а саме - 1/3 частини кв. АДРЕСА_1 , здійснене в межах виконавчого провадження № 54832560 на підставі постанови про арешт майна боржника від 05.10.2017 визнано неправомірним.

Арешт нерухомого майна - кв. АДРЕСА_1 , зареєстрований 21.06.2019 згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.06.2019 (індексний номер 47449570) на підставі постанови про арешт майна боржника від 05.10.2017 у виконавчому провадженні № 54832560 скасовано. В іншій частині скарги відмовлено (а.с. 72-82).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі. Вказує, що розгляд даної скарги відбувся за її відсутності, без доказів належного повідомлення та без її заяви про розгляд справи за її відсутності. Крім того, суд безпідставно визнав неправомірним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 21.06.2019 у вигляді арешту нерухомого майна, а саме 1/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 , оскільки це рішення здійснене в межах виконавчого провадження № 54832560 на підставі постанови про арешт майна боржника від 05.10.2017. Суд не вказав, яке саме положення закону порушив виконавець даним рішенням (а.с. 86-92).

02.06.2022 АТ «Ощадбанк» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому банк погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у оскаржуваній ухвалі, вважає її законною та обґрунтованою (а.с. 108-113).

В судовому засіданні представник АТ «Ощадбанк» - Трутнєв С.В. заперечував проти поданої апеляційної скарги та просив її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2017 Дніпровським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист на виконання рішення суду від 11.07.2017 у справі №755/21728/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДОБУ» в особі філії - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» заборгованості за договором кредиту у розмірі 512 506,39 грн. (а.с. 20-21).

Постановою державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Бондарчук Ю.М. у межах ВП № 54832560 з примусового виконання виконавчого листа № 755/21728/15, виданого 01.09.2017 Апеляційним судом м. Києва, накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 (а.с. 22-23).

За змістом наявної в матеріалах справи інформації про виконавче провадження № 54832560, постанова про накладення арешту на все майно боржника була винесена у день відкриття виконавчого провадження - 15.10.2017. Постановою від 30.01.2020 виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 15-19).

У постанові державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №54832560 від 30.01.2020 зазначено, що згідно повідомлення Регіонального сервісного центру МВС м. Києва транспортні засоби за боржником на праві власності не зареєстровано. Серед власників цінних паперів/акцій боржник не значиться. Серед власників морських, повітряних суден та спеціалізованої техніки - не значиться. Згідно повідомлення ДФС України відкриті рахунки у банківських установах, про осіб які працюють за трудовим або цивільним договорами, які отримують пенсію, про джерела отримання доходів божника фізичної особи, інформація відсутня. Згідно повідомлень банківських установ, арешт карткових рахунків боржника виявився без результатним - відсутній клієнт (боржник). Арешти на майно боржника державним виконавцем внесені до відповідних реєстрів. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржником в іпотеку передано нерухоме майно. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону У країни «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку». За таких обставин, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повернув виконавчий лист № 755/21728/15 стягувачу (а.с. 28).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - ОСОБА_1 від 19.11.2020:

- 03.08.2012 зареєстровано іпотеку кв. АДРЕСА_1 . Боржник - ОСОБА_1 . Майновий поручитель - ОСОБА_2 . Іпотекодержатель - ПАТ «Державний ощадний банк України»;

- 21.06.2019 державним виконавцем Урбан Д.Д. зареєстроване обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, в тому числі і кв. АДРЕСА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника від 05.10.2017 у ВП № 54832560;

- кв. АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 у розмірі 2/3 частини та ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини квартири (а.с. 24-27).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.06.2015 у справі № 755/24739/14-ц, з урахуванням змін внесених рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14.03.2017, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 7383 від 03.08.2012, укладеним між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - на кв. АДРЕСА_1 шляхом продажу ПАТ «Державний ощадний банк України» як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі - покупцем в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (а.с. 29-44).

21.10.2021 представник скаржника звернувся до Дніпровського РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) із заявою, у якій просив звільнити з-під арешту нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме 2/3 частини кв. АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки банку, яке обтяжене постановою державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 05.10.2017 ВП №54832560. У заяві зазначено, що існуюче обтяження предмета іпотеки, що виникло на підставі постанови державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про арешт майна боржника від 05.07.2017, не дає можливості іпотекодержателю скористатись своїм законним правом та звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу від свого імені предмета іпотеки будь-які й особі - покупцеві і порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», для задоволення своїх вимог (а.с. 45-46).

У своєму листі від 09.11.2021 № 84853 начальник Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Андрющенко І.В. «Про надання інформації» повідомила банк, що на виконання у відділі перебувало ВП №54832560 з примусового виконання виконавчого листа № 755/21728/15-ц від 01.09.2017 Апеляційного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» боргу в розмірі 512 506,39 грн. 05.10.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та цього ж дня винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 30.01.2020 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа без виконання. Із посиланням на положення ст.ст. 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження» у листі зазначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, тому відсутні підстави для зняття арешту майна (а.с. 47-50).

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У частині 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи те, що арешт було накладено в межах виконання судового рішення, а перелік підстав для його скасування визначено ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», тому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність вимог скаржника щодо визнання протиправною бездіяльності начальника відділу та зобов`язання начальника вчинити дії, оскільки в даному випадку арешт може бути знятий за рішенням суду, а свою відповідь на запит боржника, начальник відділу правомірно надав листом, а не постановою.

Також, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності рішення державного виконавця Урбана Д.Д. про державну реєстрацію обтяження у вигляді арешту на 1/3 частину кв. АДРЕСА_1 , оскільки боржнику належить 2/3 частин спірної квартири, і арешт мав бути накладено саме на майно ОСОБА_1 , а не будь-якої іншої особи.

Обґрунтованими є також, висновки суду першої інстанції про винесення постанови про накладення арешту на майно боржника державним виконавцем Бондарчук Ю.М., оскільки питання правомірності рішень виконавця щодо арешту майна, порушеного стороною виконавчого провадження віднесено до регулювання розділом VII ЦПК України яким передбачено прийняття рішення зобов`язального характеру в разі обґрунтованості скарги (неправомірності оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності), а зміст приписів ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що в випадках не віднесених до підстав, обумовлений ч. 4 ст. 59 цього Закону - арешт знімається за рішенням суду.

Крім того, державний виконавець Бондарчук Ю.М. в межах своєї компетенції винесла постанову про накладення арешту на майно боржника, з метою забезпечення виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Також, є обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що арешт квартири АДРЕСА_1 має бути скасований саме за рішення суду, оскільки його наявність перешкоджає іпотекодержателю реалізувати своє право надане рішенням суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, з огляду на наступне.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеного в постанові від 24.05.2021 в справі № 712/12136/18 сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Іпотекодержатель - сторона виконавчого провадження, не має права на звернення до суду з позовом про зняття арешту з іпотечного майна, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», з позовом про зняття арешту з майна, може звернутися особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові (правова позиція Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16.06.2021 в справі № 335/12011/19).

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини визначені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Наведена норма є імперативною, та не визначає неправомірність реєстрації арешту підставою для його зняття, тому слід керуватися положеннями ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно положень частини 1, 2 статті 451 ЦПК України за результатами, розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, наведені приписи передбачають поновлення порушеного права шляхом визнання оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності неправомірними і зобов`язання державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення,

При цьому, такий спосіб захисту порушених прав вочевидь є не ефективним у разі встановлення судом обґрунтованості скарги, пов`язаної з арештом накладеним під час примусового виконання рішення, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає механізму зняття виконавцем арешту з майна з інших, аніж визначених ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підстав.

Тобто, судове рішення про зобов`язання виконавця зняти арешт з майна не призведе до поновлення порушеного права скаржника. При цьому під ефективним засобом (способом), слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків та дає найбільший ефект.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати повторне звернення особи за захистом такого порушеного права (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 809/1231/16)

Таким чином, оскільки питання правомірності рішень виконавця щодо арешту майна, порушеного стороною виконавчого провадження віднесено до регулювання розділом VII ЦПК України, яким передбачено прийняття рішення зобов`язального характеру в разі обґрунтованості скарги (неправомірності оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності), а зміст приписів ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що в випадках не віднесених до підстав, обумовлений ч. 4 ст. 59 цього Закону - арешт знімається за рішенням суду, тому в даному випадку суд першої інстанції правомірно скасував арешт з метою відновлення порушеного права заявника.

Посилання апелянта на те, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд скарги не береться до уваги, оскільки в матеріалах справи міститься довідка про доставку sms-повідомлення на номер телефону ОСОБА_1 .

Повідомлення учасників справи таким чином пов`язано з тим, що з 15.02.2021 на офіційному сайті Дніпровського районного суду м. Києва містилось оголошення про те, що у зв`язку із відсутністю належного фінансування на 2021 рік, Дніпровський районний суд м. Києва повідомляє, що відправка поштової кореспонденції суду знову тимчасово припинена. Враховуючи наведене, Дніпровський районний суд м. Києва звертає увагу громадян про припинення відправки поштової кореспонденції у судових справах, а саме: запитів, необхідних для забезпечення розгляду справ (в тому числі для вирішення питання про відкриття провадження у справі), судових повісток, копій судових і процесуальних рішень тощо.

За таких обставин, судом першої інстанції правильно застосовано до правовідносин норми процесуального права, повно та всебічно досліджено матеріали справи та прийнято обґрунтований висновок про часткове задоволення скарги. Доводи апелянта зводяться до його незгоди з висновками суду та на законність і обґрунтованість постановленого судового рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст виготовлено 16 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

В.В. Соколова