КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2022 року

справа № 368/50/20

провадження № 22-ц/824/1841/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,

при секретарі: Шаламай Ю.О.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр правової підтримки підприємництва «Бізнес і право»

відповідач - Головне управління Держгеокадастру в Київській області,

відповідач - Обухівська районна державна адміністрація,

відповідач - Управління державної Казначейської служби України,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління державної казначейської служби України у Київській області та за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової підтримки підприємництва «Бізнес і право» на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 06 травня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Шевченко І.І., у справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр правової підтримки підприємництва «Бізнес і право» до Головного управління Держгеокадастру в Київській області, Обухівської районної державної адміністрації, Управління державної Казначейської служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року заявлено позов Товаристваз обмеженою відповідальністю «Центр правової підтримки підприємництва «Бізнес і право» про відшкодуваннязавданої злочином матеріальної шкодиза рахунок держави 2 075 177,79 грн. шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, обґрунтовуючи позов наступним.

Ухвалою від 12.12.2019 в справі № 368/2461/14-к Верховний Суд в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду задовольнив касаційні скарги прокурора та цивільних відповідачів - Державної казначейської служби України, Управління Державної казначейської служби України в Обухівському районі Київської області: вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 4 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13 березня 2018 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . В частині цивільного позову вказані вирок і ухвала скасовані та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 06 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової підтримки підприємництва «Бізнес і Право» на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в розмірі 254 494 грн. 73 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник Управління державної Казначейської служби України подав апеляційну скаргу. Просив суд оскаржуване рішення скасувати, постановити нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог посилається на те, що Казначейство не порушувало права та інтереси позивача, не вступало з ним у правовідносини, а тому не може нести відповідальність за шкоду, завдану діями інших суб`єктів.

Стягнення моральної та матеріальної шкоди з Казначейства не допускається , оскільки це змінює встановлений законодавством порядок виплати відповідних коштів. Вказує, що рішенням Конституційного суду України від 03.10.2001 року встановлено, що Держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій, які є юридичними особами. Така юридична особа, тобто державна установа відповідає за своїми зобов`язаннями коштами, які є в її розпорядженні.

Крім того, апелянт не погоджується із визначеним судом розміром матеріальної шкоди та зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності причинного зв`язку між шкодою, протиправним діянням відповідачів та вини останніх.

В апеляційній скарзі представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової підтримки підприємництва «Бізнес і право» просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким позові вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог посилається на те, що позивачеві спричинено матеріальну шкоду у формі реальних збитків у розмірі 380 781, 51 грн сплаченої позивачем орендної плати. Вважає, що судом помилково не зараховано до збитків орендну плату, сплачену позивачем за період з 13.03.2007 року по 02.10.2008 року, а також не враховано лист ДПІ в Обухівському районі ГУ Міндоходів у Київській області від 14.11.2014 року, яким підтверджено правильність задекларованого позивачем розміру орендної плати. Судом необґрунтовано відмовлено у стягненні збитків у сумі 222 240 грн. авансу, сплаченого позивачем ТОВ «Екоберег». Вважає такі збитки втратами, які позивач поніс у зв`язку із знищенням майна в значенні п. 1 ч. 2 ст.22 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Також апелянт не погоджується із розрахунком суду індексу інфляції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Обухівської районної державної адміністрації Київської області заперечував проти доводів апеляційних скарг Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області та ТОВ «Бізнес і право». Вважав, що судом було проведено системний аналіз законодавства, доказів сторін і прийнято рішення, яке просив залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник третьої особи ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечувала.

Представники відповідачів та третя особа ОСОБА_2 не з`явились в судове засідання про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що земельні ділянки, які перебували в оренді позивача неправомірно вибули у власність громадян, тому орендна плата за період з 30.09.2008 року до 31.12.2012 року за договорами оренди в сумі 239129,48 гривень та інфляційні втрати в сумі 15 365,25 гривень підлягають стягненню на користь позивача. Інші вимоги вважав необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Однак повністю погодитись із висновком суду не можна.

Як встановлено судом,вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 04.02.2017 р., який було змінено ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13.03.2018 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України, за який їм було призначено покарання та звільнено від відбуття покарання на підставі ст. 49 КК України та який вчинений при наступних обставинах.

Голова Обухівської РДА ОСОБА_1 розпорядженням № 1167 від 12.12.2006 року затвердив проект землеустрою щодо відведення товариству в оренду земельних ділянок загальною площею 10,3878 га, передав ТОВ «ЦППП «Бізнес і Право» земельні ділянки в оренду та доручив першому заступнику голови Обухівської РДА ОСОБА_24 підписати договори оренди означених земельних ділянок.

15.12.2006 року ОСОБА_2 від імені Київської обласної державної адміністрації підписав з ТОВ «ЦППП «Бізнес і Право» нотаріально посвідчені договори оренди означених островів, зареєстровані в реєстрі за №10472, №10473. 13.03.2007 року вказані договори зареєстровані в Обухівському районному відділі земельних ресурсів, про що в Книзі державної реєстрації договорів оренди землі вчинено записи за номерами 01, 02.

22.07.2008 року ОСОБА_1 , обіймаючи посаду голови Обухівської РДА, перебуваючи у приміщенні райдержадміністрації по вул. Малишка, 10, в м. Обухів Київської області, будучи службовою особою, умисно, діючи в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , з використанням наданої йому влади в силу займаної посади голови райдержадміністрації, всупереч інтересам служби, в порушення статті 84 ч. 4 Земельного кодексу України (в редакції на 22.07.2008 року), якою заборонено передачу земель водного фонду з державної у приватну власність, ч.5 ст. 116, ст.141 Земельного кодексу України, якими передбачено, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у користуванні, провадиться лише після її вилучення в порядку, передбаченому Земельним кодексом України, одноосібно видав, шляхом підписання розпорядження Обухівської РДА №1146 від 22.07.2008 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення 19-ти вказаним громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства земельних ділянок загальною площею 37 га в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області.

При цьому, ОСОБА_1 достовірно знав, що земельні ділянки площею 37 га, на які розпорядженням №1146 від 22.07.2008 року він надав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення їх у власність 19-ти громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області, відводяться за рахунок двох островів в акваторії Канівського водосховища площею 10,3878 га, що перебувають у користуванні ТОВ «ЦППП Бізнес і Право» і у встановленому законом порядку не вилучались, та за рахунок водного дзеркала Канівського водосховища навколо даних островів. Тобто, ОСОБА_1 повною мірою усвідомлював, що дані земельні ділянки є землями водного фонду та рекреаційного призначення, передача яких у власність заборонена взагалі.

Внаслідок зловживання владою головою Обухівської РДА ОСОБА_1 , а також зловживання владою першого заступника голови Обухівської РДА ОСОБА_22 , ОСОБА_23 спричинено тяжкі наслідки у вигляді порушення охоронюваних законом прав ТОВ «ЦППП «Бізнес і право», а саме, позбавлення товариства права довгострокової оренди земельних ділянок - двох островів площами 2,8552 га та 7,5326 га в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області та матеріальної шкоди у вигляді орендної плати у сумі 310302,08 грн., що в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, сплаченої товариством за період з 13.03.2007 року по 25.01.2012 року згідно договорів від 15.12.2006 року за земельні ділянки, права володіння і користування якими незаконно позбавили товариство.

Таким чином, за встановлених обставин ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вчинили службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.

Вказані обставини були переглянуті Верховним Судом, про що свідчить ухвала від 12.12.2019 р., згідно якої вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 04.02.2017 р. та ухвала Апеляційного суду Київської області від 13.03.2018 р. щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за вчинення злочину, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України залишено без змін та скасовано в частині задоволення цивільного позову, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства та ухвала Апеляційного суду Київської області від 13.03.2018 р. щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за вчинення злочину, передбачений ч. 2 ст. 367 КК України залишено без змін.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 були посадовими особами органу місцевого самоврядування, а саме: ОСОБА_1 був головою Обухівської районної державної адміністрації, а ОСОБА_22 був першим заступником голови Обухівської районної державної адміністрації, а тому за неналежне виконання ними своїх обов`язків передбачена спеціальна відповідальність по ст. ст. 1173, 1174 ЦК України.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр правової підтримки підприємництва «Бізнес і право» та Київською обласною державною адміністрацією в особі заступника Обухівської районної державної адміністрації 15 грудня 2006 р. було укладено два договори оренди земельної ділянки, одна з яких площею 7,5326 га, а інша площею 2,8552 га.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 7,5326 га на день укладення договору становила 407 513,66 грн., земельної ділянки площею 2,8552 га на день укладення договору становила 154 466,32 грн.

Орендна плата по договору оренди земельної ділянки площею 7,5326 га за рік становила 10 відсотків від нормативної грошової оцінки, а саме 40 751,36 грн., а орендна плата по договору оренди земельної ділянки площею 2,8552 га за рік становила 10 відсотків від нормативної грошової оцінки 15 446,63 грн. з щорічною періодичністювнесення орендної плати.

Позивач заявив вимогу по поверненню орендної плати за договорами оренди земельних ділянок за період з 13.03.2007 року по 22.01.2013 року в сумі 310 302,08 грн, посилаючись на копії платіжних доручень по сплаті орендної плати за користування земельними ділянками за періодз 13.03.2007 р. по 25.01.2012 р. на загальну суму 310 302,08 грн.

При вирішенні спору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення орендної плати та інфляційних втрат.

Відповідно до статті 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За статтею 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Як було зазначено вище, вироком суду встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вчинили службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки, в тому числі щодо позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової підтримки підприємництва «Бізнес і право»».

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Судом вірно встановлено, що лише з часу вибуття у власність 19-ти громадянам земельних ділянок позивач не мав можливість ними користуватися, оскільки відповідно до вироку суду громадяни набули у власність земельні ділянки площами 7,5326 га та 2,8552 га з 30.09.2008 року та з 03.10.2008 року.

Відтак доводи апелянта про наявність підстав про стягнення орендної плати за період з 13.03.2007 р. по 29.09.2008 р. та з 13.03.2007 р. по 02.10.2008 р. не можна вважати обґрунтованими. ТОВ «ЦППП «Бізнес і Право»» правомірно користувалося орендованими земельними ділянками та відповідно, зобов`язане було сплачувати орендну плату за їх використання.

Розмір орендної плати за вказаними договорами земельних ділянок переглядається один раз на три роки в порядку, встановленому законодавством України.

Доказів укладення договорів щодо зміни розміру орендної плати представником позивача до суду надано не було, тому судом правомірно не взято до уваги підвищення ціни за оренду земельних ділянок та стягнуто оренду плату на загальну суму 239 129,48 грн.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду про стягнення інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України, виходячи з наведеного судом розрахунку.

Разом з тим, помилковим є висновок суду про відмову в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди, завдану позивачу внаслідок сплати авансу ТОВ «Екоберег».

Заявляючи про стягнення матеріальної шкоди в сумі 888960,00 гривень, з яких 222 240,00 гривень авансовий платіж за фактично виконані ТОВ «Екоберег» роботи та 666 720,00 сума інфляційного знецінення авансу за період 2007-2019 років, позивач вказав про наявність причинного зв`язку між незаконними діями Обухівскої РДА Київської області та вказаною матеріальною шкодою.

Так, 27 грудня 2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр правової підтримки підприємництва «Бізнес і право» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екоберег» було укладено договір № 07/07 на виконання проектно-вишукуальних робіт.

Відповідно до п. 1.1, а саме: в порядку та на умовах, визначених Договором, виконавець зобов`язаний за завданням замовника виконати роботи з розробки Проектної документації «Встановлення водоохоронної зони Канівського водосховища в межах земельної ділянки, розташованої в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області та наданої в оренду ТОВ «Центр правової підтримки підприємництва «Бізнес і Право».

Вартість робіт, яка узгоджена між сторонами становить 463 000,00 грн., ПДВ 92 600,00 грн., а всього 555 600,00 грн. разом із ПДВ.

Згідно з п.2.2 оплата робіт здійснюється замовником наступним чином: замовник сплачує виконавцю авансовий платіж у розмірі 40% від суми, зазначеної в п. 2.1 договору, що становить 185 200,00 грн., крім того ПДВ - 37 040,00 грн., а всього разом з ПДВ 222 240,00 грн. протягом п`яти банківських днів з дня підписання договору; замовник сплачує виконавцю авансовий платіж у розмірі 40% від суми, зазначеної в п. 2.1 договору, що становить 185 200,00 грн., крім того ПДВ - 37 040,00 грн., а всього разом з ПДВ - 222 240,00 грн. не пізніше 20 лютого 2008 р.; замовник сплачує 20 % від суми, зазначеної в п. 2.1 договору, що становить 92 600,00 грн., крім того ПДВ - 18 520,00 грн., а всього разом з ПДВ - 111 120,00 грн. протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі виконаних робіт.

На виконання п.2.2 договору платіжними дорученнями № 3 від 14.01.2008 р. та № 11 від 15.01.2008 р. було проведено авансовий платіж згідно догоговору № 07/07 від 27.12.2007 на загальну суму 222240,00 грн.

На підставі ст. ст. 1173, 1174 ЦК України, шкода завдана посадовою особою відшкодовуєтьсядержавою.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв'язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Зміст статтей 1173,1174 ЦК України не містить посилання на те, що підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання самостійно, на власний ризик, і майнові втрати від такої діяльності, обумовлені договірними зобов`язаннями сторін.

Натомість, між незаконними діями посадових осіб Обухівської РДА та матеріальними збитками, завданими ТОВ ЦППП «Бізнес і Право» сплаченого авансу в розмірі 222 240,00 гривень вбачається причинно-наслідковий зв`язок, оскільки земельні ділянки були незаконно передані у власність громадян, як наслідок частково виконані проектно-вишукувальні роботи за договором № 07/07 не могли бути використані позивачем в його подальшій підприємницькій діяльності та втратили економічний сенс.

Серед частково виконаних робіт: польові дослідження (типографо - геодезичні), інші підготовчі роботи та Розділ 1 Проектної документації (передбачений п.1.2.1 Договору ) звіт на тему: Комплексна оцінка впливу на навколишнє природне середовище існуючої інфраструктури території землевідводу ТОВ «Бізнес і право» 2008 року за підписом директора ТОВ «Екоберег» ОСОБА_25 та наукового керівника звіту ОСОБА_26.

Помилковим є висновок суду щодо того, що виконати умови договору ТОВ «Екоберег» мав до 15 серпня 2008 року, а тому позивачу не завдано збитків.

Оскільки між сторонми не підписано акту виконаних робіт та не проведено остаточної оплати за договором, проектно-вишуковувальні роботи не могли бути завершені з вини посадових осіб Обухівської РДА, а позивач не зміг в належний спосіб використати виконані роботи, відтак позовні вимоги про стягнення авансу в розмірі 222 240.00 гривень як завдані збитки, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Вирішуючи позов в частині визначення розміру інфляційних втрат в порядку 625 ЦК України, колегія суддів виходить з того, що інфляційні втрати слід стягнути за період з лютого 2008 року до січня 2013 року (січень 2013 року - час починаючи з якого товариство припинило сплату орендних платежів) в сумі 115 500,49 гривень.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджено усі обставини, неправильно застосовані норми матеріального права, тому вважає, що рішення суду в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення матеріальних збитків, сплачених як аванс та інфляційних втрат підлягає скасуванню з постановленям нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Державної казначейської служби України - Жиліна Олександра Федоровича задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової підтримки підприємництва «Бізнес і право» - Бєляєва Дмитра Петровича задовольнити частково.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 06 травня 2021 року в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення матеріальних збитків, сплачених як аванс та інфляційних втрат скасувати, в цій частині ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової підтримки «Бізнес і право» 222 240,00 грн авансовий платіж, інфляційні втрати у розмірі 115 500,49 грн, а всього 337 740,49 грн.

В задоволенні інших вимог про стягнення інфляційних втрат від збитків, понесених як авансовий платіж відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді