Справа №760/9811/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Козленко Г.О.,

за участю секретаря -Колеснік Г.Р.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Представник позивача, адвокат Кріль В.Я., звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із зазначеним позовом, в якому просить:

- визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 ;

- судові витрати покласти на відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . Підставою набуття прав власності на зазначену квартиру є договір про поділ спадщини, серія та номер:136, виданий 22.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко В.В.

Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва, у зазначеній квартирі зареєстровано четверо осіб, крім позивача, із них:

- ОСОБА_5 - зареєстрована з 15.11.2012 року (мама позивача, яка проживає у квартирі та питання про визнання її такою, що втратила право користування квартирою у даному позові не ставиться);

- ОСОБА_4 - зареєстрована з 05.10.2006;

- ОСОБА_3 - зареєстрований з 11.10.2012.

Зазначені особи не є власниками та не можуть претендувати на право власника квартири, фактично не проживають за даною адресою вже більше року та не виходять на телефонний зв`язок, а їх фактичне місце проживання невідоме.

Щомісячно власник квартири здійснює додаткові витрати на утримання квартири у зв`язку із реєстрацією у квартирі.

Власник квартири має намір скористатися правом розпорядження квартирою, однак усі потенційні покупці відмовляються навіть вести перемовини щодо купівлі квартири з зареєстрованими особами.

З метою можливого досудового врегулювання спірних відносин, які виникли, на адресу реєстрації відповідачів було направлено вимогу щодо зняття з реєстрації місця проживання в добровільному порядку від 11.03.2021 у 7-денний термін з моменту отримання даної вимоги, в якій було попереджено відповідачів, що в разі ігнорування даної пропозиції, позивач буде вимушений звернутися до суду.

Оскільки відповідачі з реєстрації місця проживання в добровільному порядку не знялися виникла необхідність для звернення до суду з відповідною позовною заявою.

25.03.2021 керівнику ОСББ «Машинобудівна, 21» направлено заяву від 24.03.2021 щодо створення комісії для фіксування та складення акту про фактично проживаючих осіб в квартирі АДРЕСА_1 . Комісією у складі голови правління та членів правління ОСББ «Машинобудівна, 21» складно акт, яким підтверджено, що починаючи з січня 2020 року та по дату складення акту відповідачі: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично не проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Під час огляду встановлено, що у квартирі фактично проживає власник - ОСОБА_2 зі своєю дружиною.

Представником позивача, на підставі договору про надання правової допомоги №10/03-1 від 10.03.2021 проведено опитування сусідів та консьєржа, які підтвердили, що з січня 2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають за адресою: АДРЕСА_2 , - про що складено відповідні протоколи.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_2 як власник квартири АДРЕСА_1 , вважає за необхідне вимагати у судовому порядку захисту свого права власності, а також позбавлення себе від тягаря по сплаті нарахованих коштів за надані комунальні послуги, за осіб, які фактично не проживають за місцем реєстрації, та не отримають дані послуги.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20.04.2021 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Після усунення недоліків ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Відповідачами було подано відзив на позов, в якому вони просили долучити до матеріалів справи даний відзив, а також відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

В обґрунтування відзиву на позовну заяву, представник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , зазначила, що з 05.10.2006 на підставі дозволу її померлого вітчима ОСОБА_7 . ОСОБА_4 , була зареєстрована та проживала за вказаною адресою більше 14 років. За цей час вона одружилася та почала проживати в спірній квартирі разом із чоловіком, ОСОБА_3 .

За життя вітчима ОСОБА_7 , дружні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не склалися. Постійно перебували у неприязних відносинах, однак в силу родинних відносин та з поважності до ОСОБА_7 , мусили проживати в спірній квартирі та рахуватися з інтересами один одного.

У січні 2020 року за ініціативою позивача відбулася сварка між ним та відповідачами, з приводу того, що квартира фактично замала (46,3 кв. м), для проживання в ній позивача із сім`єю, сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та вже покійного ОСОБА_7 . За результатами сварки, позивач фактично виставив ОСОБА_4 та її чоловіка за двері та заборонив їм там з`являтися,

Власник квартири, ОСОБА_7 , помер, а його спадкоємцем став позивач, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 22.01.2021 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого позивач став власником спірної квартири з 22.01.2021.

Від представника позивач до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він просив позовну заяву у даній справі задовольнити у повному обсязі та зазначив, що з твердженнями ОСОБА_4 погодитися неможливо, оскільки описане у відзиві є надуманим з метою введення суду в оману, безпідставним та необґрунтованим.

Крім того, зазначив, що у ОСОБА_4 та її чоловіка ОСОБА_3 у приватній власності наявний житловий будинок загальною площею 218,5 кв. м та інше численне нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою №274352708 від 10.09.2021 та Інформаційною довідкою №274353226 від 10.09.2021, що вкотре підтверджує безпідставність заперечень по даному позову.

Таким чином, вважаю доведеним факт не проживання як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_3 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних на те причин понад один рік (з січня 2020 року).

В судове засідання з`явився представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко В. В. договору про поділ спадщини від 22.01.2021, що підтверджується належним чином засвідченою копією договору про поділ спадщини від 22.01.2021, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клітко В.В.

Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.01.2021 за № 40225715, вбачається, що ОСОБА_2 власник квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Розмір частки: 1, що підтверджується належним чином засвідченою копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.01.2021 за №40225715.

Позивачем було направлено вимогу щодо зняття з реєстрації місця проживання в добровільному порядку від 11.03.2021 з доказами направлення та не вручення, що підтверджується належним засвідченими копіями вимоги та трекінгу відправлень.

Згідно заяви від 24.03.2021 до керівника ОСББ «Машинобудівна, 21» щодо створення комісії для фіксування та складення акту про фактично проживаючих осіб в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 складено акт про фактичне проживання (не проживання) особи від 02.04.2021 про те, що за вищевказаною адерсою, починаючи з січня 2020 року фактично не проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується належним чином засвідченими копіями заяви та акта про фактичне проживання (не проживання) особи.

Відповідно до протоколів опитування осіб, проведеного представником позивача, адвокатом Кріль В.Я., а саме опитування сусідів з кв. АДРЕСА_3 та консьєржа, які підтвердили, що відповідачі не проживають за адресою: АДРЕСА_2 з січня 2020 року, що підтверджується належним чином засвідченими копіями проколів опитування осіб від 24.03.2021.

Відповідачі у справі - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на момент розгляду справи зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень ст.ст.391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачі не є членами сім`ї власника житла.

Відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі, не несуть витрат на утримання житла, житло залишили добровільно, не ведуть спільне господарство з позивачем.

Будь-яких доказів про те, що у відповідача існують перешкоди у користуванні спірною квартирою, суду не надано.

На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть.

Як встановлено судом, відповідачі у добровільному порядку не знялися з реєстрації місця проживання, як передбачено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», квартирою не користується без поважних причин протягом тривалого часу, не беруть участі в її утриманні, чим порушується право власності позивача.

З належно засвідченої копії Акта про фактичне проживання (не проживання) особи від 02 квітня 2021 року, підписаної головою та членами правління ОСББ «Машинобудівна, 21», вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 починаючи з січня 2020 року фактично не проживають.

З належно засвідчених копій протоколів опитування осіб з їх згод (згідно п.7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з січня 2020 року фактично не проживають в спірній квартирі, не беруть участі в її утриманні, не сплачують комунальні послуги.

Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим, обставини, зазначені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим він підлягає задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.391, 396, 405 ЦК України, ст.ст.3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , РНКОПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати ОСОБА_4 , РНКОПП - НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , РНКОПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 , РНКОПП - НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНКОПП - НОМЕР_3 судові витрати у розмірі 908 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - Г.О. Козленко