ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/5335/21 Номер провадження 22-ц/814/2272/22Головуючий у 1-й інстанції Марченко В.В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Ракович Д.Г.,

за участі: представника відповідача Прядко Л.В.,

розглянувши в м. Полтаві в режимі відеоконференції за допомогою програми EasyCone цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом

третя особа: Друга Харківська міська нотаріальна контора

за апеляційною скаргою Харківської міської ради

на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 10 вересня 2021 року, прийнятого під головуванням судді Марченка В.В. в м.Харкові, зі складанням повного тексту 10.09.2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до районного суду з даним позовом. Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина.

19 лютого 2021 року державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Волохіною О. В. було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку під номером АДРЕСА_1 .

Разом з тим на праві спільної сумісної власності позивачу та спадкодавцю належить земельна ділянка, площею 0,0883 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . При цьому, частка співвласників та спадкодавця, ОСОБА_2 , не визначена.

Постановою державного нотаріуса Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Волохіною О.В. від 19 лютого 2021 року представнику ОСОБА_3 ,яка діяла від імені ОСОБА_1 , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку у зв`язку з тим що, земельна ділянка знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без визначення часток учасників спільної власності, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відсутність визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на житловий будинок позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку.

Посилаючись на вище наведене, просила визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0883 га, кадастровий номер: :08:017:0001, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_2 .

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 10 вересня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_2 на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0883 га, кадастровий номер: :08:017:0001, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржила Харківська міська рада, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вважають, що позивачем помилково визначена в якості відповідача Харківська міська рада, натомість існує інший правовий механізм відновлення порушеного права шляхом визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності на спадкове майно відповідно до ст. 392, 370 ЦК України.

У відзиві адвокат Таварян К.К., посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 10 вересня 2021 рокузалишити без змін.

Розпорядженням Верховного суду України від 25.03.2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Харківського апеляційного суду.

Справу передано на розгляд до Полтавського апеляційного суду.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі державного акту серії ЯБ № 206711 від 16 травня 2015 року на право власності належить земельна ділянка, площею 0,0883 га, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Районний суд, задовольняючи позовні вимоги, своє рішення мотивував тим, що частки учасників спільної сумісної власності є рівними, а отже, частка померлої матері підлягає визнанню спадковим майном у розмірі 1/2 земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Позовні вимоги мають оцінюватися судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими.

Як на обґрунтування позовних вимог у цій справі ОСОБА_1 посилалася, зокрема, на те, що відсутність визначення часток спадкодавця у праві спільної власності на житловий будинок позбавляє її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку, що підтверджується відповідною відмовою у вчиненні нотаріальних дій. Таким чином, позивач звернулася до суду із метою захисту свого спадкового права.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Колегія суддів звертає увагу на те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Виходячи зі встановлених на підставі належним чином оцінених у сукупності доказів, обставин справи та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого та законного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у частині визнання за нею права власності у порядку спадкування земельної ділянки після смерті матері.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про право позивача на звернення із позовними вимогами про визначення частки померлої ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку, так як це суперечить положенням ст.25 ЦК України

Верховний Суд в своїх постановах неодноразово зазначав, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України ( постанови від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19

(провадження № 61-16257св20) та ін., що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в частині оскаржуваного судового рішення не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 10 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27.09.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна