Провадження № 2-о/344/186/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Івано-Франківський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про встановлення факту що має юридичне значення

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Вороняк Володимир Андрійович звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 , народилась в м.Івано-Франківську ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проживала ОСОБА_1 разом з батьками в АДРЕСА_1 , у матері її мами - ОСОБА_2 .. В 1972 або в 1973 році, вони переїхали на АДРЕСА_2 . В 1976 році ОСОБА_1 пішла в перший клас 11 школи в м.Івано-Франківську, що на даний час по вулиці Лепкого. В школі провчилась майже першу четверть, а потім вона, спільно з мамою поїхали до батька в Сибір (на даний час Російська Федерація), який був там вже близько шести місяців. У Сибірі вони сім`єю проживали з 1977 року в Тюменській області в місті Надим. В місті Надим, ОСОБА_1 , навчалась в школі № 3, там і закінчила 10 класів. В 1986 році вони з сім`єю повернулись на Україну в м.Івано-Франківськ. ОСОБА_1 в 1986 році була зарахована в число студенів денної форми навчання, на той час Івано-Франківського технікуму фізичної культури, за спеціальністю «фізична культура». В 1988 році важко захворіла її мама, тому їй потрібно було близько року пробути в Надимі з тим, щоб доглядати за мамою. В 1988 році вона перевелась на заочну форму навчання і приїжджала двічі на рік в м.Івано-Франківськ для того щоб здати сесію. На той час у неї був паспорт громадянки колишного Радянського Союзу, який був виданий 06.08.1985 року в м. Надим, Тюменської області, Російської Федерації. В 1991 році, в червні місяці вона закінчила вищезгаданий спеціальний навчальний вуз, який з липня 2020 року переменований в Відокремлений структурний підрозділ «Івано-Франківський фаховий коледж фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України». Однак, після закінчення вищезгаданого навчального закладу в м.Івано-Франківську, по спеціальності тобто за фахом вона не працювала. Після закінчення спортивного коледжу ОСОБА_1 повернулась в м. Надим Тюменської області, Російської Федерації до батьків. В 1991 році вона з батьками повернулась на Україну, дати не пригадує. Стверджує, що й особисте життя не склалось. Мама дуже хворіла, була гіпертоніком. Батько на старості також почав сильно хворіти, дуже боліли ноги, практично був не ходячий. В 1996 році мама випасала ОСОБА_1 з квартири для того, щоб було менше платити за комунальні послуги та квартплату. 3 того часу вона свого житла практично не мала. Її батько, ОСОБА_6 ,- помер в січні 2005 року. мама осінню, в вересні 2007 року. В 2008 році у неї не було місця прописки, не було жодних українських документів. Її племінниця ОСОБА_7 , разом зі своїм чоловіком відправила її в село Росільна Богородчанського району Івано-Франківської області. Їхня спільна квартира в АДРЕСА_2 готувалась до продажу. В тій квартирі залишались всі особисті речі ОСОБА_1 документи, ордер на квартиру, також медичні документи. В квартиру по АДРЕСА_2 особисто вона вже попасти не могла, оскільки по вказаній адресі нові власники, невідомі особи, поміняли вхідні двері та замок. Невідомі особи, які обманним шляхом заволоділи квартирою, всі її речі, в тому числі ії особисті документи (паспорт, інші особисті документи ) повикидали з квартири. За таких обставин, ОСОБА_1 залишилась без нічого, без будь-яких особистих документів. За фактом незаконного заволодіння квартирою була порушена кримінальна справа.

За кордоном України, в період з 1991 року по даний час вона ніколи не була. Жодних документів, в тому числі українського паспорта, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, в тому числі інших особистих документів, які б посвідчували її особу, вона ніколи не мала і раніше не зверталась за їх виготовленням у компетентні державні органи України. В паспорт громадянки колишнього Радянського Союзу штамп про громадянство Російської Федерації, після проголошення Незалежності України, вона не ставила. Громадянкою будь-якої іншої держави ніколи не була і документами щодо належності до громадянства України, чи будь-яких інших іноземних держав не документувалась. Таким чином, після розпаду колишнього Радянського Союзу, фактично з моменту проголошення Незалежності держави Україна, тобто тридцять років, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка та жителька АДРЕСА_3 , проживала на терито-рії України із статусом особи без громадянства. Раніше до 2021 року фактично не зверталася до відповідних органів щоб, замінити радянський паспорт на паспорт громадянина України, а після його втрати, тобто знищення невідомими особами продовжувала жити в Україні без документів.

Матеріалами щодо розгляду Івано-Франківським міським відділом Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, - адвокатського запиту від 22.05.2021 року, встановлено, що розгляд звернення гр. ОСОБА_1 щодо виготовлення паспорту громадянки України було зареєстровано в СЕД «Мегаполіс». За результатами проведених перевірок особу заявниці встановлено не було, про що їй було повідомлено у наданій відповіді. Встановлення судом факту постійного проживання на території України, служить реалізація права набуття нею громадянства України.

Заявник заявлені вимоги підтримала, просила задоволити.

Представник заінтересованої особи щодо задволення заяви поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі - родинних відносин між фізичними особами.

Судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 23 серпня 2017 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Івано-Франківськ Івано-Франківської області, Україна. Батько ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_8 (а.с.12).

Як слідує з архівної довідки від 01.04.2021 року за №912/01-10/22, виданої «Івано-Франківським фаховим коледжем фізичного виховання Національного університету фізичного виховання і спорту України» Відокремленого структурного підрозділу Міністерства освіти і науки України, ОСОБА_1 дійсно була зарахована в число студентів денної форми навчання за спеціальністо «фізична культура» з 24.08.1986 року на підставі наказу №198-ОД від 24.08.1986 року. Відрахована з числа студентів навчання у зв`язку із закінченням навчання з 30.06.1991 року на підставі наказу №168-ОД від 30.06.1991 року (а.с. 19).

Згідно диплому серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 рішенням Державної екзаменаційної (кваліфікаційної) комісії від 24 червня 1991 року присвоєно кваліфікацію викладача фізичної культури, реєстраційний номер № 8985 (а.с.22).

У долучених копій заяв свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала по АДРЕСА_4 (а.с. 24-25, 28-29).

Згідно ФОРМИ-А: ОСОБА_6 , українця, ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_2 , в графі «11» вказаної форми, зазначено: «діти до 16-ти літнього віку - ОСОБА_1 , 1969 року народження» (а.с.40).

Згідно довідки за №2213 від 05.11.2009 року, виданій ОСОБА_7 , яка проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_2 , на даній житловій площі проживали: ОСОБА_6 , 1932 року народження (прописаний в даний будинок: ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер: ІНФОРМАЦІЯ_6 ); ОСОБА_8 , 1932 року народження (прописана в даний будинок: ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла: ІНФОРМАЦІЯ_8 ); ОСОБА_1 , 1969 року народження (прописана в даний будинок: 30.12.1986 року, виписана: 07.08.1997 року); ОСОБА_12 , 1961 року народження (прописаний в даний будинок: 02.07.1993 року, виписаний: 27.12.1996 року); ОСОБА_7 , 1983 року народження (прописана в даний будинок - 18.02.2000 року, дати виписки не має) (а.с.41.

Згідно ФОРМИ-А: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по національності українка, народилась в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, є жителькою АДРЕСА_2 , отримала паспорт серії НОМЕР_3 , який 06.08.1988 року було видано Надимським міським відділом внутрішніх справ Ямало-Ненецького автономного округу, Тюменської області (а.с.44).

Управлінням Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області 13.03.2021 року надано відповідь на звернення ОСОБА_13 , з якого вбачається, що за результами розгляду заяви від 19.02.2021 року (а.с.61) про отримання паспорта громадянина України та на підставі проведених перевірок встановити особу та належність до Громадянства України ОСОБА_1 не вдалося (18).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є особи, що постійно проживали на території України, станом на 24 серпня 1991 року, а також особи, які проживали на території України, станом на 13 листопада 1991 року і не були громадянами інших держав.

За змістом Указу Президента України № 215/2001 від 27 березня 2001 року, зазначений факт має бути підтверджено відповідним рішенням суду.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року, проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України,у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, повинно бути зазначено докази, що підтверджують факт.

Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України», особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Листом Верховного Суду України, від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України, або набрання чинності Законом, від 18 січня 2001 року «Про громадянство України», є підставою для оформлення належності до громадянства України, відповідно до Закону України «Про громадянство України».

Для встановлення факту належності до громадянства України, залежно від підстав цього встановлення, предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України, станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України, станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України, станом на 24 серпня 1991 року, або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала, станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України» також Указом Президента України, від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд вважає, що прийняття рішення про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України не створює будь-яких самостійних юридичних наслідків, які б призвели до безпосереднього набуття нею громадянства України. Встановлення вказаного факту є лише одним з чинників, потрібних для отримання заявником громадянства України у встановленому законом порядку.

Відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженогоУказом Президента України, від 27 березня 2001 року № 215 та у відповідності до норм Закону України «Про громадянство України», вказане рішення разом з іншими документами є підставою для отримання ОСОБА_1 паспорта громадянина України.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку щодо необхідності встановлення юридичного факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українки, уродженки м.Івано-Франківськ, жительки АДРЕСА_3 , на території України, станом на 24 серпня 1991 року, та на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України", а саме 13 листопада 1991 року.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом.

Отже, судові витрати слід залишити за заявником.

Керуючись ст. ст.5, 6, 10, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Івано-Франківський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про встановлення факту що має юридичне значення - задоволити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українки, уродженки м.Івано-Франківськ, жительки АДРЕСА_3 , на території України, станом на 24 серпня 1991 року, та на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України", а саме 13 листопада 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 26.09.2022 року.

Суддя Пастернак І.А.