П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2022 року місто Київ

справа № 758/12820/21

провадження №22-ц/824/8326/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Коваль Яною Юріївною,

на рішення Подільського районного суду м.Києва від 25 січня 2022 року, ухвалене у складі судді Якимець О.І.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину.

Позов обґрунтовано тим, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 у період з 27 липня 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка ОСОБА_3 .

Згідно рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 23 квітня 2007 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі ј частина з усіх видів доходу, починаючи з 3 квітня 2007 року і до її повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

У 2020 році дочка ОСОБА_4 закінчила школу, отримала атестат та вступила до Київського національного університету імені Тараса Шевченка на факультет журналістики, денна форма навчання.

Відповідно до договору про надання освітніх послуг (навчання) від 11 вересня 2020 року № 1756 між вищим навчальним закладом та фізичною особою, плата за надання освітніх послуг покладено на позивача.

Дочка сторін зареєстрована та проживає з позивачем, навчаючись на денному відділенні дочка не має можливості працювати у зв`язку з відвідуванням занять.

Відповідач багато років працює в АТ «Укрзалізниця», отримує заробітну плату, тому позивач вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу.

Вартість навчання на першому курсі Київського національного університету імені Тараса Шевченка за 1 та 2 семестр становить 48000 грн., які позивачем були сплачені.

Зважаючи на положення ст.141 СК України щодо рівності прав та обов`язків щодо дитини, позивач просить стягнути з відповідача половину витрачених додаткових витрат на дитину, а саме 24000 грн.

Крім того, позивач просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь грошові кошти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі Ѕ частина від заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 9 вересня 2021 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 25 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 8 вересня 2021 року, і до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років або до закінчення навчання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину вартості додаткових витрат на навчання ОСОБА_3 у розмірі 24000 грн.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, відповідач ОСОБА_2 через свого представника Коваль Я.Ю. подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання дитини та в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити частково, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 2000грн. до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років. В апеляційній скарзі посилається на те, що висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат у розмірі 24000 грн., понесених ОСОБА_1 на навчання доньки є безпідставними, зважаючи на те, що витрати на навчання у вищому навчальному закладі не є додатковими витратами, а входять в обґрунтування розміру аліментів, крім того існують виключні підстави для стягнення додаткових витрат на дитину, про які позивач не зазначав. Суд першої інстанції у повній мірі проігнорував практику Верховного Суду, зокрема правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19, у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/1766/18, у постанові від 1 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18. Крім того, апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції порушив п.4 ст.265 ЦПК України, оскільки не здійснив оцінки кожного аргументу, наведеного відповідачем, щодо відсутності підстав для задоволення позову щодо стягнення додаткових витрат; не вказав у оскаржуваному рішенні постанови Верховного Суду, на які посилався відповідач та які суд не застосував, та мотиви їх незастосування. Заперечуючи проти визначеного судом розміру аліментів, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки кожному з доказів, які були надані відповідачем на підтвердження обставин щодо неможливості сплати аліментів у розмірі, заявленому позивачем.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 не скористалася.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 4 серпня 2022 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

23 квітня 2007 року рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі ј частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше мінімального розміру аліментів на одну дитину - 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дочка разом з матір`ю зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 є студенткою денної форми навчання за спеціальністю «Реклама та зв`язки з громадськістю, журналістика» Національного університету імені Тараса Шевченка. Строк навчання 15 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року. Відповідно до договору про надання освітньої послуги (навчання) Київським національним університетом імені Тараса Шевченка від 11 вересня 2020 року № 1756, загальна вартість навчання ОСОБА_3 192000 грн., за семестр 24000 грн. Позивачем сплачено вартість навчання за два семестри, що підтверджено квитанцією про оплату від 11 вересня 2020 року та від 2 лютого 2021 року.

Крім того, встановлено, що відповідач на момент розгляду справи у суді офіційно працевлаштований, отримує дохід, на його утриманні від шлюбних відносин із ОСОБА_6 перебуває неповнолітня дитина ОСОБА_7 . Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хвороба II ст., ризик 3, хворіє більше 10 років, проходить періодично стаціонарне лікування з приводу загострень.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач, будучи офіційно працевлаштованим та маючи дохід, має можливість надання матеріальної допомоги повнолітній дочці, яка продовжує навчання. При визначенні розміру аліментів, суд врахував стан здоров`я відповідача, наявність у останнього на утриманні неповнолітньої дитини, наявність у відповідача у власності нерухомого майна, а так само врахував стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка навчається, та зважаючи на те, що саме позивачу належить право визначити спосіб стягнення аліментів, суд дійшов висновку про те, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, суд першої інстанції, беручи до уваги ті обставини, що батьки зобов`язані порівну брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, у тому числі, коли дитина продовжує навчання до досягнення двадцяти трьох років, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат у розмірі 24000 грн.

Проте, повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина ( ч.ч.1,2,3 ст.181 СК України).

Згідно із ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спору, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні ст.185 СК України ( правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції, висновків Верховного Суду не врахував, і дійшов помилкового висновку, що витрати на навчання повнолітньої ОСОБА_3 у вищому навчальному закладі з метою здобуття професійної освіти є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами.

За таких обставин доводи апеляційної скарги в частині неправильного застосування норм права при вирішенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину є обґрунтованими, рішення суду в цій частині ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, відповідно рішення в частині вирішення вимог про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні цих вимог.

Що стосується висновків суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, то в цій частині апеляційний суд вважає рішення законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з рішенням суду.

Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно із ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначення розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст.200 СК України).

До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Згідно із ст.182 СК України при визначення розміру аліментів суд враховує, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Обставини, якими відповідач обґрунтовував свої заперечення щодо заявленого позивачем до стягнення розміру аліментів, а саме: наявність на утриманні відповідача малолітньої дитини, його стану здоров`я, незначні доходи та можливість втрати відповідачем роботи, судом першої інстанції враховані, наданим відповідачем доказам на підтвердження цих обставин надана відповідна правова оцінка. З урахуванням цих обставин суд першої інстанції визначив розмір аліментів у ј частині з усіх видів доходу відповідача, не погодившись з розміром аліментів, які заявлялися позивачем у позовній заяві.

Підстави для зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів або зміни способу стягнення аліментів колегія суддів не вбачає.

Таким чином рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 до досягнення нею двадцяти трьох років є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Коваль Яною Юріївною, задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 25 січня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половини вартості додаткових витрат на навчання ОСОБА_3 у розмірі 24000 грн. скасувати і ухвалити нове судове рішення в цій частині.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус