Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Головчака М. М.,

за участю секретаря судового засідання - Савіцької Д. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду м.Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки, внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 40511 (сорок тисяч п`ятсот одинадцять) грн.. 93 коп.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 13 листопада 2017 року, об 18 год.55 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належній їй транспортний засіб, марки «Тойота» д.н.з НОМЕР_1 , чим було завдано матеріальних збитків.

Дорожньо-транспортна пригода сталася в м.Києві, по вул. Шосе Набережне, з вини ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом марки «Тойота» д.н.з НОМЕР_2 . 17 січня 2018 року, постановою Подільського районного суду м.Києва встановлено, що 13 листопада 2017 року об 18 год. 35 хв. ОСОБА_3 порушив п.2.3, 12.1 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ «СК «Граве Україна», згідно полісу №АК/4166889 від 29.06.2017 року.

02 березня 2018 року вона, як власник транспортного засобу марки «Тойота» д.н.з НОМЕР_1 звернулася до ПрАТ « СК «Граве Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, про що отримала відмову у виплаті, у зв`язку з порушенням страхувальником п.8 полісу страхування.

13 грудня 2017 року, фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 складено звіт за №0365 про оцінку автомобіля «Тойота» д.н.з НОМЕР_1 , відповідно до якого встановлено матеріальний збиток в розмірі 40 511 грн.93 коп.

05 липня 2018 року, представник позивача звернувся до ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу із претензією - вимогою про відшкодування завданої шкоди, однак відповідач вимогу проігнорувала, відповіді не надала, у зв`язку з чим звернулася до суду.

Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача завдану шкоду в розмірі 40511 (сорок тисяч п`ятсот одинадцять) грн.. 93 коп.

26 квітня 2019 року Подільським районним судом м.Києва відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача подав заяву про розгляд цивільної справи без його участі, цивільний позов підтримує просить задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали клопотання про відкладення розгляду справи. У зв`язку з тривалим розглядом цивільної справи, суд вважає за можливим розглянути справу без участі сторін, за наявними у справі доказами. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги безпідставні та не підлягають до задоволення у повному обсязі. За змістом ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого,: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що 13 листопада 2017 року, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортні засоби марки «Тойота Ленд Крузер» д.н.з НОМЕР_1 , а також «Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_2 отримали механічні ушкодження.

Власником транспортного засобу «Тойота Ленд Крузер» д.н.з НОМЕР_1 , являється ОСОБА_1 , а транспортного засобу «Тойота Авенсіс» д.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_2 .

17 січня 2018 року, постановою Подільського районного суду м.Києва провадження у справі відносно ОСОБА_3 , за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Тойота Авенсіс» д.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «СК «Граве Україна», згідно полісу №АК/4166889 від 29.06.2017 року.

Позивач ОСОБА_1 звернулася із письмовою заявою до ПрАТ СК «Граве Україна» про виплату страхового відшкодування.

Згідно відповіді ПрАТ СК «Граве Україна» від 06.03.2018 за № 1801 вбачається, що страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таке деліктне правовідношення виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (ст. ст. 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП майну третьої особи. Приписи ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачають, що у зв`язку з пошкодженням т/з відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом Т/З з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктами 1.6 та 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом МЮ України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р. N 142/5/2 092, визначено, що відновлювальний ремонт передбачає здійснення комплексу операцій через заміну складових частин або відновлення справності/роботоздатності Т/З за формулою визначення вартості ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу Т/З. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. А так як деліктні відносини поєдналися із відносинами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування став страховик завдавача шкоди - відповідач - юридична особа у справі. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому цим Законом, і після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу (далі - т/з) відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом т/ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до положень ст. 36.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Згідно із ст. 36.2. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у т. ч. шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Страховик визначив розмір страхового відшкодування у зв`язку з виниклою ДТП і ліміт відповідальності ця сума не перевищила. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Подільського районного суду м.Києва від 16 лютого 2018 року, провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрито, у зв`язку закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. За клопотанням позивача, 11 листопада 2020 року ухвалою Подільського районного суду м.Києва у справі призначена судова технічна експертиза. На вирішення експерта були поставлені питання, щодо дій водія ОСОБА_3 по дотриманню правил дорожнього руху, та відповідність дій водія ОСОБА_3 у причинному зв`язку з виникненням ДТП. Витрати на виконанні експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 , якій було направлено рахунок від 29.04.2021 року за №1562. У зв`язку з не оплатою вартості експертизи, судова експертиза проведена не була. Таким чином позивачем в судовому засіданні не доведено винуватості ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Окрім того, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої коди і сумою страхового відшкодування. За таких обставин, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідний правовий висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187,1188 ЦК України. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідальність, у таких випадках, несе винна особа, яка є водієм автомобіля чи особа, яка керувала таким автомобілем і з вини такої сталася ДТП. З урахуванням пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, якщо особа під час керування автомобілем мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на такий, переданий їй власником чи іншою особою, яка на законній правовій підставі використовує цей транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання майнової шкоди. Отже, відповідальність власника автомобіля при ДТП може наступити лише в двох випадках: власник був за кермом під час ДТП; власник довірив керування автомобілем особі, у якої немає відповідних документів, що дають законну підставу для управління даним транспортним засобом. З матеріалів справи убачається, що водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом на відповідній правовій підставі, клопотань про залучення останнього у справі як відповідача, від позивача та його представника не надходило. З урахуванням вищенаведеного у задоволенні позовних вимог в частині майнового відшкодування слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, 141, 209, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. XIII "Прикінцеві положення" ЦПК України, ст. ст. 11, ч. 1 ст. 15, ст. ст. 16, 22, 23, 1 192, 990, 979, 1 194 ЦК України, ст. 29, п. 32.7 ст. 32, п. 22.1 ст. 22,п. п. 36.1, 36.2, 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - залишити без задоволення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі :

Позивач : ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ). Відповідач : ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) третя особа : ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ). ОСОБА_6 ( АДРЕСА_4 )

Повний текст рішення виготовлений 14 вересня 2022 року

Суддя М. М. Головчак