КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

справа №133/300/22

05.09.22

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі судді Пєтухової Н.О.,

за участі секретаря судового засідання Гаврилюк О.Г.,

представника позивача Грошовенка О.І. ,

представника третьої особи Лабунець Н.М.,

розглянувши справу за позовною заявою Органу опіки та піклування Махнівської сільської ради в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , до ОСОБА_8 , за участі Самгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату Вінницької обласної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Махнівської сільської ради звернувся до суду із позовом в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , по відношенню до яких просить позбавити батьківських прав їхню матір ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Позов мотивований тим, що відповідач у справі є матір`ю шістьох дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , запис про батька яких записано за вказівкою матері. Комісією з обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що відсутні умови для проживання та перебування дітей у будинку. Діти перебувають у Самгородоцькій спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті за заявою матері. Навчанню та вихованню дітей мати не приділяє достатньо уваги, не цікавиться шкільним життям дітей, не піклується про стан їхнього здоров`я, не забирає на вихідні, канікули та свята додому, не забезпечує дітей одягом, взуттям та предметами особистої гігієни. На неодноразові усні роз`яснення вимог чинного законодавства України щодо необхідності виконання батьками обов`язків щодо своїх дітей ОСОБА_8 позитивно не реагувала. Служба у справах дітей неодноразово усно та письмово запрошувала матір ОСОБА_8 на засідання комісії з питань захисту прав дітей, однак остання на засідання комісії не з`являлась, у телефонному режимі інформувала, що не може бути присутня у зв`язку із тим, що перебуває на роботі. Службою у справах дітей Махнівської сільської ради проводилась бесіда з ОСОБА_8 щодо перебування дітей вдома під час канікул та вихідних, на що ОСОБА_8 інформувала, що їй не має куди їх забрати. Своєю поведінкою ОСОБА_8 тривалий час свідомо порушує вимоги ст.150 Сімейного кодексу України, які покладаються на батьків обов`язки по вихованню дітей, у зв`язку з чим виконавчий комітет Махнівської сільської ради розглянув питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 та виніс відповідний висновок про те, що доцільно позбавити її батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей.

З посиланням на злісне ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, позивач просив вимоги позову задовільнити.

Ухвалою від 14.02.2022 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, та призначено справу до підготовчого судового засідання, а також відповідачу встановлено строк на подачу відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позов не надав.

03.05.2022 ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області закрито підготовче судове засідання, та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити. Вказав, що відповідачка не виконує свої батькіські обов` язки щодо своїх дітей, не створює належні для них умови життя, у її помешканні не влаштовані кімнати, де могли б перебувати діти, будинок перебуває у непридатному для життя дітей стані, коштів на їх утримання відповідачка у достатній кількості не надає.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, хоч належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про вручення судової повістки; причини неприбуття в судове засідання на вказану дату не повідомила. Однак в матеріалах справи міститься телефонограма останньої від 03.05.2022, зі змісту якої вбачається, що відповідач просить справу слухати у її відсутність через відсутність коштів на дорогу.

Представник Самгородоцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату Вінницької обласної державної адміністрації в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви, і вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до її неповнолітніх дітей. Представник дала пояснення, за змістом яких відповідачкою у різні періоди були написані заяви про влаштування дітей до школи-інтернату, оскільки така школа є спеціалізованою - для дітей із захворюваннями зору, і у її дітей є відповідні показання, що свідчать про наявність захворювань очей; ОСОБА_8 рідко навідується до дітей (востаннє - в середині серпня 2022 року), її візити нетривалі, коштів на утримання дітей вона надає вкрай мало, або ж зовсім не надає; інколи здійснює перекази на банківські картки старших дітей, а також привозить їм одяг та взуття (проте не всім одночасно і не у відповідності до сезону). На вмовляння приїзджати до дітей частіше та забирати їх додому на канікули, вказує, що вона працює та не має часу, а умови її проживання - непридатні для дітей. Діти вже значний проміжок часу перебувають в школі-інтернаті, додому їх мати не забирала навіть тоді, коли їнших дітей батьки забирали через введений карантин додому. Харчуванням дітей забезпечує Держава, а з одягом, засобами гігієни та канцелярським приладдям допомагають волонтери.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 13 жовтня 2014 року Виконавчим комітетом Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_8 (а.с.4)

Відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12 березня 2013 року Виконавчим комітетом Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_8 (а.с.5)

Відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 14 вересня 2011 року Виконавчим комітетом Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_8 (а.с.6)

Відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 12 травня 2009 року Виконавчим комітетом Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_8 (а.с.7)

Відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 23 травня 2008 року Виконавчим комітетом Вовчинецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_8 (а.с.8)

Відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 27 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є ОСОБА_8 (а.с.9)

Той факт, що ОСОБА_8 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , підтверджується також відповідними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження, які додані до матеріалів справи, а саме - витяг № 9, №4, № 5, №0, №8, №2, сформовані 03 грудня 2021 року Козятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), із яких також вбачається, що відомості про батька кожної дитини внесено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с.10,11,12,13,14,15)

Відповідно до Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 відносно її неповнолітніх дітей від 17.11.2021, Махнівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області вважає за доцільне позбавити ОСОБА_8 батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що буде відповідати інтересам дітей (а.с.17). За змістом такого висновку, ОСОБА_8 не виконує своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні та догляді за своїми дітьми не бере, життям та розвитком дітей не цікавиться; не виявляє бажання спілкуватись з дітьми; одягом та взуттям їх не забезпечує; додому на вихідні та на період канікул дітей не забирає.

Рішенням №111 виконавчого комітету Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 15 грудня 2021 року висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 відносно неповнолітніх дітей було затверджено (а.с.16).

Як вбачається із акта обстеження умов проживання від 09 березня 2021 року, в ході проведення обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,- умови проживання незадовільні, будинок потребує капітального ремонту; вхідні вікна та двері вибиті, забиті клейонкою і простирадлами; кімнати забруднені, розкидане сміття, дитячі речі, безлад; матраци та постільна білизна брудні, старі, в плямах. В даному будинку ніхто не проживає. Стосунки, традиції сім`ї відсутні. У дітей між собою гарні відносини. Мати не приділяє уваги життю дітей, з початком навчального року жодного разу не забрала дітей на час канікул (а.с.18).

Відповідно до інформації, наданої письмово органу опіки та піклування виконавчого комітету Махнівської ОТГ директором Самгородоцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернат Козятинського району Вінницької області у даному навчальному закладі навчаються та влаштовані на цілодобове перебування неповнолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,; мати дітей ОСОБА_8 з жовтня 2020 по грудень 2021 р. жодного разу не забирала дітей додому, вони перебували в закладі під час усіх канікул та на вихідних. Упродовж вказаного періоду ОСОБА_8 відвідувала дітей в школі-інтернаті двічі: 19.01.2021 та 09.08.2021. У телефонному режимі з дітьми спілкується рідко, здебільшого діти самі телефонують до матері (а.с.19-20).

Відповідно до характеристики наданої Самгородоцькою спеціальною загальноосвітньою школою-інтернат Козятинського району Вінницької області, ОСОБА_6 є ученицею 3 класу Самгородоцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату. Зарекомендувала себе як дисциплінована та працелюбна учениця, має навчальні досягнення достатнього рівня, навчається в міру своїх сил. Має гарну пам`ять , любить читати, вміє висловлювати власну думку; мати не приділяє належну увагу вихованню доньки. Протягом 2021 року на вихідні та святкові дні і на період канікул доньку додому не забирала, відвідувала в закладі двічі (а.с.21).

ОСОБА_7 є ученицею 2 класу Самгородоцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату, дисциплінована, уважна, має достатній рівень навчальних досягнень, навчається охоче, любить працювати з книгою, уміє працювати самостійно і в колективі, чемна ввічлива, врівноважена; Мати не приділяє уваги вихованню доньки. Протягом року лише двічі відвідала дитину у закладі, додому жодного разу не забирала. Іноді спілкується з ОСОБА_7 у телефонному режимі. Сезонним одягом та взуттям дитину не забезпечує (а.с.21).

ОСОБА_2 є ученицею 10 класу Самгородоцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернілу, проживає та навчається в даному навчальному закладі з сьомого класу. Зарекомендувала себе як старанна, працелюбна учениця, має навчальні досягнення достатнього рівня, на уроках активна, уважна, має добрий загальний розвиток. Мати навчанню вихованню дівчинки практично не приділяє уваги, не цікавиться її успіхами, не піклується про стан здоров`я. У телефонному режимі з класним керівником не спілкується. З вересня 2020 року жодного разу доньку додому не забирала, у закладі відвідувала двічі, сезонним одягом, взуттям не забезпечує (а.с.23).

ОСОБА_4 є учнем 7 класу Самгородоцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату. ОСОБА_7 проживає і навчається в даному навчальному закладі з третього класу. Зарекомендував себе, як старанний, працелюбний, уважний учень, має добрий загальний розвиток; Мати не приділяє уваги вихованню сина. Відвідує в закладі один, два рази на рік. Додому забирала останній раз у вересні 2020 року, одягом, предметами особистої гігієни не забезпечує (а.с.24).

ОСОБА_3 є ученицею 8 класу Самгородоцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату, проживає і навчається в даному навчальному закладі з четвертого класу. Зарекомендувала себе, як старанна, працелюбна, уважна учениця, активна дисциплінована, має добрий загальний розвиток; Мати навчанню та вихованню дівчинки не приділяє достатньо уваги, не цікавиться шкільним життям дитини, не піклується про стан її здоров`я, не забирає на вихідні, канікули та свята додому, відвідала доньку у закладі лише двічі, одягом, взуттям не забезпечує (а.с.25).

ОСОБА_5 є ученицею 4 класу Самгородоцької спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату з жовтня 2017 року, має навчальні досягнення достатнього рівня, зарекомендувала себе , як уважна, старанна учениця, навчається охоче, проявляє допитливість уміє висловлювати свої думки, аналізувати, робити висновки та узагальнення; Мати мало цікавиться навчанням та вихованням доньки, з вересня минулого року жодного разу не забирала дитину додому, в закладі за рік відвідала двічі (а.с.26).

Із довідок обов`язкового медичного профілактичного огляду неповнолітніх дітей вбачається, що вони навчаються у Самгородоцькій спеціальній школі-інтернат та мають патології зору і потребують нагляду офтальмолога (а.с.27,28,29,30,31,32)

Із довідок, виданих 30.09.2021 директором школи- інтернату за №№354,355, 356,357,358,359, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , навчаються у Самгородоцькій спеціальній загальноосвітній школі-інтернат Козятинського району Вінницької обласної ради та знаходяться на неповному державному забезпеченні.

Вирішуючи спір,суд виходить з такого.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 7 статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина 1 статті 155 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини 1статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

У справі «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року, п.п. 47-49) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100).

Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав») (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23.11.2020 року, справа № 227/2272/18).

Верховний Суд у постанові від 06.05.2020 (справа №753/2025/19) дійшов наступного висновку: «Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 204/1199/16-ц (провадження № 61-170св17) зроблено висновок, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав.

Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати, як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує невиконувати свої батьківські обов`язки, і такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ОСОБА_8 ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує невиконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Суду не надано доказів, що до відповідачки були застосовані будь-які засоби попередження та впливу.Так, немає жодних документально підтверджених відомостей, що з відповідачкою уповноважені служби або представник навчального закладу проводили роз`яснюючі бесіди про необхідність змінити свою поведінку, або їй направлялись відповідні листи тощо. Натомість представником третьої особи надано пояснення, згідно яких мати дітей виявляє інтерес до дітей, і витрачає кошти на їх утримання, хоча і незначні.

У справі відсутні докази застосування до відповідача будь-яких заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування, докази, що відповідачу раніше виносились попередження про неналежне виконання батьківських обов`язків і її поведінка була предметом розгляду компетентних органів.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідача є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо неї: необізнаність, відсутність матеріальних коштів для утримання дітей, відсутність підтримки рідних та належного супроводу соціальних служб. Разом з тим суд бере до уваги те, що мати дітей, влаштовуючи їх до школи-інтернату діяла в інтересах дітей, оскільки вказаний навчальний заклад покликаний забезпечити належне навчання дітей та їх лікування; тобто мати піклувалась про надання дітям можливості отримати освіту та покращити своє здоров`я.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Висновок та рішення органу опіки та піклування є дорадчим і не може розцінюватись судом як вказівка для відповідного судового рішення.

Суд вважає за необхідне зазначити, що органом опіки надано недостатньо мотивований висновок щодо позбавлення відповідачки батьківських прав з урахуванням дотримання перш за все інтересів дітей, і тому суд не погоджується з таким висновком. Також суд вважає, що висновки про відсутність зацікавленості щодо розвитку дітей та відсутності бажання спілкуватись з ними є суперечливими з огляду на пояснення учасників справи та відомості, що містяться у характеристиках дітей.

У справі немає достатніх доказів щодо ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по відношенню до дітей; відсутність умов для проживання разом з матір`ю не може бути основною підставою для позбавлення її батькіських прав, оскільки вказана обставина, на думку суду, може бути виправлена в кращу сторону за участі та підтримки органів, які наділені повноваженнями надавати допомогу сім`ям зі скрутним матеріальним становищем.

Докази, які були надані позивачем, суд не вважає достатніми та переконливими для застосування до відповідача такої крайньої міри впливу як позбавлення батьківських прав відносно її дітей .

Суд не вбачає достатніх підстав вважати, що недостатнє спілкування матері з дітьми, ненадання достатніх коштів та речей для дітей пов`язано з суто винними, злісними, умисними її діями .

Суд звертає увагу на висновок у справі "Mandet c. France", в якій 11 років бездіяльності батька не розглядалась Європейським судом як обставина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Навпаки, суд зазначив, що існує потенційна вигода майбутніх дитячо-батьківських відносин, оскільки поновлення цього зв`язку надає дитині можливість отримати більше, ніж втратити.

В даній конкретній ситуації, суд, співставляючи інтереси окремої особи, в право якої здійснюється втручання - відповідача, враховуючи суспільні інтереси та інтереси дітей, вважає, що непозбавлення батьківських прав відповідачки буде кращим заходом для дітей ніж зворотнє, оскільки позбавлення батьківських прав у даному випадку жодним чином у позитивному плані не вплине на обставини щодо виховання і розвитку дітей, не створить додаткових умов щодо їх безпечного виховання, захисту їх здоров`я, та не сприятиме захисту їх прав взагалі. Так, наразі йдеться про те, що мати не виконує свої обов`язки належним чином, проте позбавлення відповідачки її прав що її дітей жодним чином не покращить життя дітей ані в матеріальному, ані в моральному та емоційному аспектах.

Позбавлення батьківських прав є втручанням у приватне і сімейне життя. У цій ситуації таке втручання не є виправданим і пропорційним, оскільки матеріали справи не свідчать про умисне невиконання відповідачкою своїх обов`язків, зокрема стосовно участі у вихованні дітей.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому суд вважає за необхідне у позові відмовити.

На підставі викладеного, ст. 164 -167 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст.ст.2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Органу опіки та піклування Махнівської сільської ради в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , до ОСОБА_8 , за участі Самгородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату Вінницької обласної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 05.09.2022