Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3769/22
Провадження № 2/711/1896/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Булгакової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Дубини В.В.,

представника позивача адвоката Гончар Л.В., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просив змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.07.2022 у справі № 711/2997/22 та постановити рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.06.2012 ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2022. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.07.2022 по страві №711/2997/22 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі однієї третини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину, починаючи стягнення з 06.07.2022 і до досягнення ОСОБА_5 повноліття. Позивач не погоджується з розміром стягнутих аліментів, оскільки 08.04.2021 між сторонами було укладено договір про сплату аліментів, яким погоджено розмір аліментів на утримання спільних дітей в розмірі 4000 гривень та 1000 гривень додаткових витрат. ОСОБА_2 систематично сплачував аліменти у визначеній договором сумі, однак не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, так як не має постійної роботи, офіційно ніде не працює, на біржі не зареєстрований, а заробіток, який він отримує за тимчасову роботу, нижчий ніж мінімальна заробітна плата. Також додає, що наразі він мобілізований, у зв`язку з тим, що згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан на території України та оголошено мобілізацію. Крім того, на утриманні позивача знаходяться батьки, які є пенсіонерами та потребують додаткової фінансової допомоги. ОСОБА_2 не відмовляється від матеріального забезпечення дітей, але може надавати її в розмірі визначеному договором про сплату аліментів, укладений між позивачем та відповідачем від 08.04.2021. З огляду на викладене, ОСОБА_2 не має змоги виконувати судовий наказ від 08.07.2022 та сплачувати аліменти у визначеному розмірі, у зв`язку з цим змушений звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В..

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.08.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків поданої позовної заяви, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.09.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

16.09.2022 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що факти викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи. Так, твердження позивача про систематичну сплату аліментів є неправдивими, оскільки відповідно до договору про сплату аліментів від 08.04.2021 він мав сплачувати аліменти на двох дітей в розмірі 5000 грн. щомісячно, однак систематична сплата коштів була лише в період з 01.05.2021 по 03.12.2021, після січня 2022 року сплати відбувалися лише декілька разів, а саме 13.01.2022 150 грн, 08.05.2022 1000 грн., 08.08.2022 5000 грн.. Перебування на утриманні батьків, які є пенсіонерами та потребують додаткової фінансової підтримки, не підтверджено жодними доказами, більш того в позивача є рідний брат та дві рідні сестри, які є повнолітніми, дієздатними та працюючими, а тому тягар додаткової фінансової підтримки батьків ділиться на чотирьох осіб. У позовній заяві позивач також зазначив, що не має постійної роботи та офіційно ніде не працює, у зв`язку з веденням воєнного стану на території України був мобілізований. Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» встановлено базову додаткову виплату для військових, які не беруть безпосередню участь у бойових діях в розмірі 30 000 грн., а тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях в розмірі 100 000 грн.. Тому викладене в позовній заяві твердження, що систематичний заробіток який він отримує за тимчасову роботу, нижчий від мінімальної заробітної плати не відповідає дійсності. При розгляді справи просила врахувати, що вона знаходиться в важкому моральному та матеріальному становищі, окрім виховання дітей допомагає матері, яка є інвалідом та батькові, який є опікуном своєї недієздатної матері, яка потребує постійного догляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві. Додатково пояснила, що позивач не має постійної роботи, офіційно не працює, рухомого та нерухомого майна у власності не має, з початку введення воєнного стану на території України був мобілізований та наразі несе службу в складі Збройних Сил України. Надавати матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі визначеному судовим наказом не має змоги, оскільки значну частину отриманих коштів витрачає на купівлю військової амуніції, а також несе витрати на утримання батьків пенсіонерів.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві. Зазначила, що позивач з січня 2022 року не виконував умови договору, тому вона була змушена звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, оцінивши доводи відповідача, викладені у відзиві, приходить до наступного висновку.

Як визначено в ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

За змістом ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні,позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 з 30.06.2012 перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2022 було розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.07.2013 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 07.12.2018.

08.04.2021 між позивачем та відповідачем було укладено договір про сплату аліментів, яким визначено обов`язок батька сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 4000 грн. щомісяця, а також брати участь у додаткових витратах на дітей в сумі 1000 грн. Також сторонами у п. 6 договору погоджено, що у разі невиконання батьком своїх обов`язків за даним договором, аліменти та/або додаткові витрати на дітей можуть стягуватися на підставі виконавчого листа після звернення до суду з позовом матері.

Також встановлено, що з січня 2022 року позивач належним чином не виконував умови договору про сплату аліментів, у зв`язку з чим ОСОБА_1 була вимушена звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.07.2022 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі однієї третини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину, починаючи стягнення з 06.07.2022 і до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

У частині 1 статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 1 та 2 статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, виходячи з положень статті 81 ЦПК України та статті 192 СК України саме позивач зобов`язаний доводити обставини зміни його матеріального становища, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Звертаючи до суду з позовом та обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру аліментів, представник позивача посилається на те, що позивач не має можливості сплачувати аліменти, які з нього стягуються на підставі судового наказу від 08.07.2022 в розмірі однієї третини його заробітку (доходу), оскільки офіційно не працевлаштований, мобілізований до лав ЗСУ та значну частину отриманого доходу витрачає на купівлю військової амуніції, а також утримує батьків пенсіонерів.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів щодо наявності підстав для зменшення розміру присуджених до стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, а наведені у позовній заяві факти, на думку суду, не свідчать про погіршення матеріального стану позивача та неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Так, в судовому засіданні судом встановлено, що позивач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, з лютого 2022 року мобілізований до лав ЗСУ та як військовослужбовець отримує грошове забезпечення від держави, тобто має стабільний достойний дохід.

Твердження про те, що на утриманні позивача перебувають батьки, які потребують фінансової підтримки, суд не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що він надає їм матеріальну допомогу і це впливає на його матеріальне становище.

Разом з тим суд враховує, що аліменти, які стягуються з позивача на підставі судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.07.2022, визначені у межах розміру, передбаченого ч. 5 ст. 183 СК України та є таким, що відповідають як найкращим інтересам дітей, забезпечуючи їх належний фізичний, розумовий та моральний розвиток.

З огляду на вищенаведене, суд, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову в їх задоволенні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 141, 180-183, 192 СК України, ст.ст. 141, 211, 247, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Гончар Людмила Вячеславівна, до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 22.09.2022.

Головуючий: Г. В. Булгакова