Провадження № 2/201/1294/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

з секретарем судового засідання Галко С.Д.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про скасування наказів про звільнення та притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

23 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» з позовом в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) Регіональної філії «Придніпровська залізниця» № НОК-1864/Ос від 22 листопада 2021 року про його звільнення. Накази Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 28 січня 2021 року № 26/Н, від 06 серпня 2021 року № 342/Н, від 30 вересня 2021 року №449/Н та від 12 листопада 2021 року № 4506/Н.

- поновити його на посаді начальника структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» з 23 листопада 2021 року

- стягнути з АТ «Українська залізниця» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу

- стягнути з АТ «Українська залізниця» на його користь моральну шкоду, завдану незаконним звільненням та притягнення до дисциплінарної відповідальності в розмірі 30 00 грн.

- при задоволенні позовних вимог щодо поновлення на роботі, допустити до негайного виконання згідно п.п. 2, 4 ст. 430 ЦПК України рішення суду про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що в період з 11 лютого 2019 року по 22 листопада 2021 року він працював на посаді начальника структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» в регіональній філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця». Наказом СК «Дніпровський загін воєнізованої охорони» РФ «Придніпровська залізниця» №НОК-1864/Ос від 22 листопада 2021 року його було звільнено з займаної посади та припинено з ним трудовий договір згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України в зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин своїх посадових обов`язків.

Систематичний характер допущених ним порушень в частині неналежного виконання посадових обов`язків обумовлюється наказами про притягнення його до дисциплінарної відповідальності від 28 січня 2021 року № 26/Н, від 06 серпня 2021 року № 342/Н, від 30 вересня 2021 року №449/Н та від 12 листопада 2021 року № 4506/Н, якими йому було оголошено догани. Дані накази вважає незаконними, безпідставними та необґрунтованими з таких підстав.

Щодо наказу від 28 січня 2021 року № 26/Н, яким його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання посадових обов`язків, а саме порушення п.п. 1.4, 2.15, 2.18 своїх посадових обов`язків згідно вимог ст. 139 КЗпП України щодо своєчасного, точного та сумісного виконання розпоряджень власника або уповноваженого ним органу, внаслідок чого стало можливим допущення порушень виявлених службовою перевіркою РФ «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця». Так накладення дисциплінарного стягнення здійснено поза межами місячного строку від моменту виявлення порушень, наказ не містить обґрунтувань та підтверджень щодо наявності його вини та причино наслідковий зв`язок між вимогами .п. 1.4, 2.15, 2.18 його посадової інструкції начальника СП «Дніпровський загін воєнізованої охорони» та обставинами й фактами порушень.

Щодо наказу від 06 серпня 2021 року № 342/Н яким його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання посадових обов`язків, а саме порушення п.п. 2.2, 2.3, 2.9 своєї посадової інструкції згідно вимог ст. 139 КЗпП, щодо своєчасного, точного та сумісного виконання розпоряджень власника або уповноваженого ним органу, внаслідок чого стало можливим допущення порушень, пов`язаних з незабезпеченням збереженості вантажів під час супроводження їх стрільцями Дніпровського загону воєнізованої охорони, зокрема випадками нестачі вантажів в період з 24 лютого 2021 року по 06 квітня 2021 рік та незабезпечення ним 100 відсоткового супроводження особовим складом загону вагонів з номенклатурним вантажами. Так накладення дисциплінарного стягнення здійснено також поза межами місячного строку від моменту виявлення порушень, наказ не містить обґрунтувань та підтверджень щодо наявності його вини та причино наслідковий зв`язок між вимогами п.п. 2.2 , 2.3, 2.9 його посадової інструкції начальника СП «Дніпровський загін воєнізованої охорони» та обставинами й фактами порушень настання яких ставлять йому у вину.

Ідентичні підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності з наказом № 342/Н від 06 серпня 2021 року й містять наказ №506/Н від 12 листопада 2021 року та наказ № 520/Н від 22 листопада 2021 року.

Щодо наказу від 30 вересня 2021 року № 449/Н, яким його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання посадових обов`язків, а саме порушення п.п. 2.8 своєї посадової інструкції згідно вимог ст. 139 КЗпП, щодо своєчасного, точного та сумісного виконання розпоряджень власника або уповноваженого ним органу, внаслідок чого стало можливим допущення порушень, пов`язаних з обліком робочого часу працівників загону в період часу до 28 серпня 2021 року, а саме непоодинокі випадки невідповідності обліку робочого часу працівників підпорядкованих стрілецьких команд. Так накладення дисциплінарного стягнення здійснено поза межами місячного строку від моменту виявлення порушень, наказ не містить обґрунтувань та підтверджень щодо наявності його вини та причино наслідковий зв`язок між вимогами п.п. 2.8 його посадової інструкції начальника СП «Дніпровський загін воєнізованої охорони» та обставинами й фактами порушень настання яких ставлять йому у вину.

Вважає, що протиправними, необґрунтованими та незаконними наказами відповідача про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та необґрунтоване та протиправне накладення на нього відповідачем дисциплінарних стягнень у вигляді доган та звільнення, що відбувалось тривалий період часу (протягом року), заподіяли йому значної моральної шкоди. Такі дії відповідача завдали йому моральних страждань, пов`язаних з тривалим упередженим ставленням до нього роботодавця та умисного протиправного створення роботодавцем правового підґрунтя в частині наявності дисциплінарних стягнень та систематичності їх вчинення для звільнення його з посади за ініціативою роботодавця, спричиняли втрату його психологічної рівноваги через очікування протиправного накладення відповідачем на нього чергового дисциплінарного стягнення та кінцевого звільнення з роботи, необхідності пошуку засобів для існування, доходу, необхідності пошуку іншого місця роботи відповідно до набутого ним досвіду, освіти, професійних навичок та його віку є ускладненим через практично повну відсутність на ринку праці вакансій, що відповідають його досвіду , освіті та професійним навичкам. В зазначений спосіб протиправні дії відповідача щодо звільнення його з роботи вплинули на втрату ним нормальних життєвих зв`язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, реалізацією себе як особистості, реалізації професійних навичок, здобутого досвіду та почуття себе затребуваним, корисним та необхідним, як складової розвитку особистості та її самореалізації й визнання в суспільстві. Враховуючи зазначенні обґрунтування просив суд стягнути на його користь спричинену моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. (а.с.1-15).

10 лютого 2022 року представник відповідача надав відзив на позов, в якому вважає позовні вимоги необґрунтованими на підставі наступного. Позивачем при поданні позовної заяви було пропущено встановлений ст. 233 КЗпП України місячний строк, стосовно оскарження наказу про звільнення. Окрім того зазначили, що позивачем пропущено трьох місячний строк встановлений законодавством на оскарження наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності від 28 січня 2021 року наказ № 26/Н та від 06 серпня 2021 року № 342/Н. Щодо наказу від 30 вересня 2021 року № 449/Н зазначили що факт порушення позивачем своїх посадових обов`язків був виявлений лише 03 вересня 2021 року, а притягнуто до дисциплінарної відповідальності 30 вересня 2021 року тобто в місячний строк встановлений законом. Стосовно наявності вини позивача та причино наслідковий зв`язок між вимогами п.п. 2.8 посадової інструкції начальника СП «Дніпровський загін воєнізованої охорони» зазначили, що відповідно до п. 2.8 посадової інструкції ОСОБА_1 чітко визначено обов`язок останнього здійснювати контроль за веденням обліку робочого часу, а п. 4.5 відповідальність за несвоєчасне і неякісне виконання своїх посадових і функціональних обов`язків та підпорядкованих осіб. В наданих 28 вересня 2021 року поясненнях позивач підтвердив, що відповідно до посадових обов`язків облік робочого часу в командах проводять начальники відділів , а контролюють та підписують табелі обліку робочого часу начальники команд, тому наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності від 30 вересня 20201 року є обґрунтованим , а тому підстав для його скасування не має. Стосовно наказу № 506/Н від 12 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності зазначили, що проступок було виявлено 13 жовтня 2021 року, а притягнуто 12 листопада 2021 року тобто строки не порушені. Щодо допущення порушень, пов`язаних з незабезпеченням збереженості вантажів під час супроводження їх стрільцями Дніпровського загону воєнізованої охорони, зокрема випадками нестачі вантажів зазначили, що відповідно до вимог п. 8 затвердженого плану заходів ОСОБА_1 , як керівник структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони», наділений управлінськими повноваженнями, зобов`язаний забезпечити 100% супровід підпорядкованим йому особливим складом, охорону вагонів із номенклатурними вантажами, однак будь яких конкретних заходів управлінського характеру направлених на попередження крадіжок вантажів та забезпечення 100% супроводження особовим складом воєнізованої охорони вагонів із номенклатурним вантажами ним не вжито, накази та розпорядження, спрямовані на поліпшення роботи ввірених йому підрозділів та контролю за їх діяльністю не видавались, що і призвело до незабезпечення 100% супроводження особовим складом підрозділів воєнізованої охорони вагонів з номенклатурним вантажем та, як наслідок їх розкрадання. (а.с.62-64 )

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 23 грудня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. ( а.с.47-48).

Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про скасування наказів про звільнення та притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди (а.с. 49-50).

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав зазначених у відзиві.

Вислухавши пояснення всіх учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Фактичні обставини встановленні судом

ОСОБА_1 в період з 11 лютого 2019 року по 22 листопада 2021 року працював на посаді начальника структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» в регіональній філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» (а.с. 19).

Наказом регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» № 26/Н від 28 січня 2021 року за неналежне виконання посадових обов`язків начальника структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме порушення п.п. 1.4, 2.15, 2.18 своїх посадових обов`язків та вимог ст. 139 КЗпП України щодо своєчасного, точного та сумісного виконання розпоряджень власника або уповноваженого ним органу та є порушенням трудової дисципліни. З наказом позивач ознайомлений 29 січня 2021 року (а.с. 121-122).

Відповідно до пункту 1.4 посадової інструкції начальника підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» затвердженої 08 лютого 2019 року (надалі Інструкція) з якою ОСОБА_1 ознайомився 11 лютого 2019 року своїй роботі начальник підрозділу керується Конституцією та Законом України, Указами Президента України, Постановами Кабінету Міністрів України та Верховної Ради України, чинним законодавством, Положенням про відмову воєнізовану охорону на залізничному транспорті , Статутом залізниць України , інструкціями , положеннями наказами і вказівками та іншими нормативними документами Міністерства інфраструктури України, АТ «Українська залізниця» , Головного управління воєнізованої охорони , керівництва регіональної філії, начальника служби охорони воєнізованої охорони.

Пунктом 2.15 Інструкції зазначено, забезпечувати своєчасне придбання , зберігання і боєздатність озброєння, боєприпасів, пожежної техніки та спорядження.

Згідно п. 2.18 Інструкції здійснювати оперативне керівництво підрозділами загону. Вміло використовувати сили і засоби , які знаходяться в розпорядженні підрозділів , у залежності від оперативних обставин на дільниці обслуговування.

Так, актом № ЦБ від 30 грудня 2020 року службової перевірки регіональних філій «Одеська залізниця» «Придніпровська залізниця» «Донецька залізниця» «Львівська залізниця» «Південно Західна залізниця» «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» затвердженої наказом АТ «Укрзалізниці» від 02 грудня 2020 року № 532 встановлено ризики нанесення збитків АТ «Укрзалізниця» в сумі 556 105 грн. при перевезенні вантажу за договорами купівлі -продажу № 137/2020 ЦЮ від 16 липня 2020 року та № 209/2020 ЦЮ від 04 вересня 2020 року, які укладенні між АТ «Укрзалізниця» та ТОВ «МЕТІНВЕСТ-РЕСУРС». За невиконання своїх службових обов`язків , які призвели до нанесення збитків товариству в особливо великих розмірах, притягнути до дисциплінарної відповідальності начальника структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» ОСОБА_1 (а.с.115-120)

Дисциплінарне порушення вчинене ОСОБА_1 виявлено 30 грудня 2020 року, до дисциплінарної відповідальності позивача притягнуто 28 січня 2021 року, тобто протягом місяця з дня його виявлення.

Наказом АТ «Українська залізниця» № 2342/Н від 06 серпня 2021 року за неналежне виконання посадових обов`язків начальника структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» ОСОБА_1 , а саме порушення п.п. 2.2, 2.3, 2.9 своїх посадових обов`язків та вимог ст. 139 КЗпП України щодо своєчасного, точного та сумісного виконання розпоряджень власника або уповноваженого ним органу внаслідок чого стало можливим допущення порушень, пов`язаних з незабезпеченням збереженості вантажів під час супроводження їх стрільцями Дніпровського загону воєнізованої охорони, зокрема випадків нестачі вантажів в період з 24 лютого 2021 року по 06 квітня 2021 рік , незабезпечення 100 відсотків супроводження особами п. 8 Плану заходів щодо проведення оперативно - профілактичної роботи по недопущенню розкрадання вантажів у межах РФ «Придніпровська залізниця» на 2021 рік від 29 січня 2021 року № НО-8/105. З наказом ОСОБА_1 ознайомився 09 серпня 2021 року (а.с. 114).

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції начальник підрозділу зобов`язаний вивчати причини, що сприяють крадіжкам , виникненню пожеж та порушення встановленого порядку.

Пунктом 2.3 Інструкції зазначено, планувати і здійснювати спільно з причетними службами профілактичну роботу по усуненню причин , які сприяють викраденню вантажів , майна , матеріальних цінностей, встановлених на залізничному транспорті правил і правил пожежної безпеки.

Згідно п. 2.9 Інструкції організовувати роботу спеціалізованих оперативних груп та інших додаткових нарядів на найбільш криміногенних дільницях і об`єктах, узагальнювати і популяризувати позитивну роботу підрозділів, стрільців т пожежних , удосконалювати охорону об`єктів, вантажів, цінностей та майна , широко втілювати технічні засоби охорони та зв`язку.

Наказом АТ «Українська залізниця» № 506/Н від 12 листопада 2021 року за неналежне виконання посадових обов`язків начальника структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» ОСОБА_1 , а саме порушення п.п. 2.2, 2.3, 2.9 своїх посадових обов`язків та вимог ст. 139 КЗпП України щодо своєчасного, точного та сумісного виконання розпоряджень власника або уповноваженого ним органу внаслідок чого стало можливим допущення порушень, пов`язаних з незабезпеченням збереженості вантажів під час супроводження їх стрільцями Дніпровського загону воєнізованої охорони, зокрема випадків нестачі вантажів в період з серпня по жовтень включно 2021 року, незабезпечення 100 відсотків супроводження особами п. 8 Плану заходів щодо проведення оперативно - профілактичної роботи по недопущенню розкрадання вантажів у межах РФ «Придніпровська залізниця» на 2021 рік. З наказом ОСОБА_1 ознайомився 15 листопад 2021 року (а.с. 78-79).

Наказом АТ «Українська залізниця» № 520/Н від 22 листопада 2021 року за неналежне виконання посадових обов`язків начальника структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» ОСОБА_1 , а саме порушення п.п. 2.2, 2.3, 2.9 своїх посадових обов`язків та вимог ст. 139 КЗпП України щодо своєчасного, точного та сумісного виконання розпоряджень власника або уповноваженого ним органу внаслідок чого стало можливим допущення порушень, пов`язаних з незабезпеченням збереженості вантажів під час супроводження їх стрільцями Дніпровського загону воєнізованої охорони, зокрема випадків нестачі вантажів, незабезпечення 100 відсотків супроводження особами п. 8 Плану заходів щодо проведення оперативно - профілактичної роботи по недопущенню розкрадання вантажів у межах РФ «Придніпровська залізниця» на 2021 рік. З наказом ОСОБА_1 ознайомився 22 листопада 2021 року (а.с. 72-73).

Наказом АТ «Українська залізниця» № 449/Н від 30 вересня 2021 року за неналежне виконання посадових обов`язків начальника структурного підрозділу «Дніпровський загін воєнізованої охорони» ОСОБА_1 , а саме порушення п.п. 2.8 своїх посадових обов`язків та вимог ст. 139 КЗпП України щодо своєчасного, точного та сумісного виконання розпоряджень власника або уповноваженого ним органу, внаслідок чого стало можливим допущення порушень, пов`язаних з обліком робочого часу працівників загону в період часу до 28 серпня 2021 року, а саме непоодинокі випадки невідповідності обліку робочого часу працівників підпорядкованих стрілецьких команд. Контроль за виконання наказу №280/НОР -1 від 29 липня 2020 року «Про облік робочого часу працівників по Дніпровському загону залишено за ОСОБА_1 . З наказом ОСОБА_1 ознайомився 02 жовтня 2021 року (а.с. 87-88).

Відповідно п. 2.8 Інструкції начальник підрозділу здійснює контроль за організацією несення служби особовим складом та раціональним його використанням, дотриманням внутрішнього трудового розпорядку , введенням обліку робочого часу.

28 серпня 2021 року в ході проведення перевірки встановлено невідповідність відпрацьованих робочих змін, зазначених у відомостях роботи варти, до робочих змін , зазначених у табелі обліку робочого часу, окрім того встановлено що мають місце випадки , коли в облікових документах зазначена тривалість зміни більше ніж 24 годин (а.с. 90-101)

Наказом (розпорядженням) СК «Дніпровський загін воєнізованої охорони» РФ «Придніпровська залізниця» №НОК-1864/Ос від 22 листопада 2021 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади та припинено з ним трудовий договір згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України в зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин своїх посадових обов`язків (а.с. 65). З наказом позивач ознайомився 22 листопада 2021 року про що мається його власноручний підпис. Того ж дня позивачем отримано трудову книжку (а.с. 66).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 80 ЦП К України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Стаття 43 Конституції України визначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров`я роботах забороняється.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України: правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ст. 232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами:

1) працівників підприємств, установ, організацій, де комісії по трудових спорах не обираються;

2) працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевірити їх відповідність законові.

Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно положень ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно положень ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.92 р., за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

У своїх постановах Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов:

- порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку;

- невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності;

- невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним;

- враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів;

- з моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення може минути не більше місяця. Тому для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше (постанов ВС від 26.07.2020 у справі №554/9493/17, постанова ВС від 19.12.2018 у справі №700/63/18, постанова ВС від 03.04.2019 у справі №520/3689/16-ц).

Важливим є те, що при звільненні працівника відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України підприємство повинно навести у наказі конкретні факти допущеного працівником невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Як вбачається з наданих представником відповідача письмових пояснень та доказів, накази про застосування заходу дисциплінарного стягнення відповідають вимогам трудового законодавства, процедура їх винесення дотримана, ступінь тяжкості враховано та на переконання суду вони достатньою мірою відповідають вжитим заходам дисциплінарного стягнення, строки не порушенні, а тому, оскаржувані накази не може визнаватись незаконним та не підлягає скасуванню. Тому слід дійти висновку, що позовні вимоги стосовно визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та поновленні на роботі задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, то слід зазначити, що такі вимоги є похідними від визнання незаконними та скасування наказу, поновлення на роботі, а тому також не підлягають задоволенню.

Стосовно посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку встановленого ст. 233 КЗпП України на оскарження наказів від 28 січня 2021 року, 06 серпня 2021 року та від 22 листопада 2021 року, суд зазначає наступне, що відповідно до прикінцевих положень КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. З 11 березня 2020 року Кабінет Міністрів України запровадив карантин в Україні, який неодноразово було продовжено та діє на теперішній час до 31 грудня 2022 року, а тому посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку на звернення до суду є безпідставними.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain)

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про скасування наказів про звільнення та притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 21 вересня 2022 року

Суддя С.О. Демидова