КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/4782/21 Головуючий у суді І інстанції Потабенко Л.В.
Провадження № 22-ц/824/2912/2022 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря судового засідання - Череп Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Брайт Інвестмент», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шарков О.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Одночасно позивачем через представника - адвоката Жигалюк Ю.С. подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису, виданого 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.та зареєстрованого в реєстрі за № 217641, у межах виконавчого провадження № 67701324, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шарковим О.О., до вирішення спору у справі.

На обґрунтування заяви позивач зазначив, що починаючи із 30 листопада 2021 року на виконанні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шаркова О.О.перебуває виконавче провадження № 67701324 з примусового виконання оскарженого ним виконавчого напису нотаріуса, яким з нього на користь відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором № 41/ПКП/56/2008-980 від 14 березня 2008 року в загальному розмірі 50 810,96 грн, тому вчинення виконавчих дій у вигляді стягнення суми заборгованості під час розгляду його позову в суді може істотно ускладнити ефективність захисту його порушених прав та інтересів.У разі задоволення позовних вимог виконавчий документ буде визнано таким, що не підлягає виконанню, а запропонований захід забезпечення позову дозволить уникнути неправомірного стягнення коштів з доходів позивача та усуне перешкоди у користуванні його майном.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Жигалюк Ю.С., про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що представник позивача не обґрунтувала підстав для забезпечення позову, не надала належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або не забезпечить ефективний захист чи поновлення порушених, оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а відтак подана заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач в особі представника - адвоката Жигалюк Ю.С. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що за відмови у вжитті заходів забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який у даному випадку оскаржується, грошові кошти будуть списані з банківських рахунків позивача, для повернення яких у разі задоволення позову, останньому потрібно буде ініціювати новий судовий процес, що не відповідає завданню цивільного судочинства. Водночас зупинення стягнення на підставі виконавчого напису до вирішення справи по суті не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень саме прав та інтресерів позивача, ефективний захист яких може істотно ускладнитися.

Відзиви учасників справи на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників справи, що з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, пошкодити, знищити чи знецінити його.

Встановлено, що у справі, яка переглядається апеляційним судом, ОСОБА_1 заявив вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М.від 23 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 217641, яким з позивача на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» запропоновано стягнути заборгованість за кредитним договором № 41/ПКП/56/2008-980 від 14 березня 2008 року в загальному розмірі 50 810,96 грн, яка примусово вже стягується в межах виконавчого провадження № 67701324, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шарковим О.О.

Як свідчать матеріали справи, 30 листопада 2011 року вказаним приватним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди.

За даними інформаційної довідки про виконавче провадження з Автоматизованої системи виконавчого провадження Мін`юсту України від 7 грудня 2021 року, виконавче провадження № 67701324 було відкрито 30 листопада 2011 року за заявою стягувача ТОВ «Брайт Інвестмент» та перебуває в стані примусового виконання.

У заяві про забезпечення позову представник позивача просила зупинити примусове стягнення, яке вже відбувається на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки вказаний захід забезпечення позову дозволить уникнути неправомірного стягнення коштів з доходів позивача з метою погашення боргу у межах відкритого виконавчого провадження № 67701324 та усуне перешкоди у користуванні його майном.

Враховуючи наведені обставини та вимоги законодавства, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у застосуванні такого виду забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який позивач як боржник оскаржує в судовому порядку, з підстав необґрунтованості поданої заяви про забезпечення позову та недоведеності того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або не забезпечить ефективний захист чи поновлення порушених, оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 колегія суддів дійшла висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічний висновок викладено у постанові у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судувід 29 жовтня 2020 року у подібній справі № 263/14171/19 (провадження № 61-21991св19).

Зважаючи на те, що 30 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шарковим О.О.відкрито виконавче провадження № 67701324з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М, зареєстрованого в реєстрі за № 217641, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованості за кредитним договором № 41/ПКП/56/2008-980 від 14 березня 2008 року, а позивач оскаржує такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважає, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, - існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, колегія суддів вважає, що наявні усі передбачені законом підстави для застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який в даному випадку оскаржується у судовому порядку.

При цьому застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М.від 23 червня 2021 року за № 217641 є адекватним та ефективним способом забезпечення позову, а при вирішенні даного питання у розпорядженні суду першої інстанції було достатньо доказів того, що захист прав, свобод та інтересів позивача у зазначеній справі є неможливим без вжиття заходів забезпечення позову.

За таких обставин оскаржувана ухваласуду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої його представником - адвокатом Жигалюк Ю.С., не відповідає матеріалам справи та вимогам статей 260, 263 ЦПК України, вона постановлена з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм процесуального права, тому відповідно до вимог статті 376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви щодо забезпечення позову у даній справі.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності положень статей 141, 382 ЦПК України питання розподілу судових витрат позивача у вигляді сплаченого судового збору у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки спір по суті не розглядався.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року про відмову в забезпеченні позову скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрованого в реєстрі за № 217641, щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», , заборгованості за кредитним договором № 41/ПКП/56/2008-980 від 14 березня 2008 року в загальному розмірі 50 810,96 грн, який перебуває на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шаркова Олександра Олександровича, виконавче провадження № 67701324, до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі№ 372/4782/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: М.В. Мережко

С.І. Савченко