Справа №: 343/1236/22
Провадження №: 2/0343/451/22
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря - Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Долинської міської ради про зміну місця проживання дитини, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить змінити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та залишити проживати її з ним, ОСОБА_1 .

Всі витрати по справі залишити за ним.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2018 року, справа № 343/1911/18 було розірвано шлюб між ним, ОСОБА_1 та відповідачкою, ОСОБА_2 .

У них з відповідачкою є неповнолітня донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку відповідно до вищезазначеного рішення суду було залишено проживати з матір`ю, ОСОБА_2 . На даний час дочка зареєстрована за адресою матері (відповідачки по справі).

Проте з жовтня 2021 року їх неповнолітня донька, ОСОБА_3 , проживає з ним, у приватному будинку, який є його власністю, за адресою АДРЕСА_1 .

Він являється приватним підприємцем, тому має можливість і необхідні кошти для того, щоб забезпечувати всім необхідним свою неповнолітню доньку і надавати їй хороші умови для життя та повноцінного розвитку дитини.

Щодо відповідачки, то на даний час вона проживає і працює в Чеській Республіці, з дитиною спілкується, фінансового допомагає, але відкривши річну візу на роботу і проживання в Чеській Республіці, найближчий рік не має наміру повертатись в Україну, тому, напевно, не буде заперечувати проти задоволення даного позову. Оскільки дочка дійсно фактично постійно проживає з ним вже майже рік і відповідачка протягом наступного року планує залишатись за кордоном, хоче фактичне проживання дитини з ним закріпити юридично, змінивши рішення Долинського районного суду від 21.11.2018.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кажук В.Б. (ордер серії АТ №1025338 а.с.15) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, зіславшись на вищевказані обставини. Просили позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судові засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому Законом порядку, про що свідчать: рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.23); оголошення на офіційному сайті Долинського районного суду про розгляд справи (а.с.30). Подала заяву, згідно якої просить позов ОСОБА_1 до неї про зміну місця проживання дочки задоволити. Справу розглянути за її відсутності (а.с.31-32).

Представник третьої особи без самостійних вимог: Органу опіки та піклування - Служби у справах дітей Долинської міської ради - Яремій Н.Б. (довіреність №1870/05-19/17в від 30.12.2021 а.с.24), пояснила, що орган опіки та піклування Долинської міської ради детально вивчив обставини даної справи. Службою у справах дітей Долинської міської ради 08 вересня 2022 року проведено обстеження умов проживання за місцем фактичного проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено, що дитина проживає з батьком. Житлово - побутові умови задовільні. Створено належні умови для поживання та виховання дитини. Слід зауважити, що ОСОБА_3 , при спілкуванні з представниками служби у справах дітей виявила значну прихильність до батька та бажання залишитись на проживання з ним.Питання про визначення місця проживання дитини було розглянуто комісією з захисту прав дитини Долинської міської ради 12 вересня 2022 року. На засіданні комісії батько дитини ОСОБА_1 повідомив, що має доброзичливі та люблячі відносини з дочкою, завжди виконує обов`язки по її вихованню та утриманні, створює належні житлово-побутові умови проживання, піклується про її здоров`я, забезпечує всебічний розвиток. Також має стабільний заробіток. Тому, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з ним, оскільки мати дитини ОСОБА_2 вже тривалий період перебуває за межами України. Взявши до уваги вищевказані факти та враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Долинської міської ради, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, орган опіки та піклування Долинської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Висновок наданий до справи повністю підтримує. Не заперечила проти задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, представника Служби у справах дітей Долинської міської ради, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до положень ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч.2 ст.3 СК України, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч її бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтями 11 та 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ст.141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до вимог ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Ст.160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до вимог ст.161 СК України, у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Ч.3 ст. 29 ЦК України визначено , що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 17.09.2011.

Як вбачається зі світлокопії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17.01.2012 , за час спільного проживання у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2018 року в справі №343/1911/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований виконкомом Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області 17 вересня 2011 року, актовий запис № 14, - розірвано. Неповнолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з матір`ю ОСОБА_2 (а.с.6-8).

Згідно копія Витягу з реєстру територіальної громади, номер витягу:2022/000168059 від 26.07.2022 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9) .

Вирішуючи заявлений позов, суд враховує практику Європейського суду з приводу виниклих між сторонами правовідносин.

Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак, це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України`від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13).

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

До рішення Європейського Суду з прав людини в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) відповідно до пункту 2 статті 45 Конвенції та пункту 2 правила 74 Регламенту Суду додана окрема думка судді Карло Ранзоні, яка зводиться до наступного:

Презумпція на користь матері в справах про опіку над дитиною не підтримується ані практикою на рівні ООН після прийняття Декларації, ані судового практикою Європейського Суду з прав людини і не відповідає позиції Ради Європи і більшості держав-членів. У 21 столітті методологія з такою презумпцією, яку можна відхилити лише за «виняткових обставин» більше не є раціональною в частині прав, що гарантуються Конвенцією. Основна думка полягає в тому, що ця презумпція, за відсутністю доказів на користь зворотного, розглядає проживання дитини з батьком як таке, що не відповідає найкращим інтересам дитини (див. справу «Цаунеґґер проти Німеччини» з відповідними змінами, заява № 22028/04, § 46, 03 грудня 2009 року).

Декларація ООН не є юридично обов`язковим документом. Вона стала основою для розробки Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, яка, на відміну від Декларації, є юридично обов`язковим міжнародним договором. Утім, підготовчі матеріали до Конвенції чітко демонструють, що положення про «розлучення дитини з матір`ю лише за виняткових обставин» існувало на дуже початковій стадії процесу розробки. Його потім критикували, оскільки він просував стереотипний погляд матерів, який ґрунтувався на дискримінації, а відтак, його вилучили. Принцип найкращих інтересів дитини, що випливає з самої Декларації, отримав повну підтримку, втім, як першочергове та найважливіше міркування (див., наприклад, Шарон Детрік, Конвенція Організації Об`єднаних Націй про права дитини, Путівник до «Travaux Preparatoires», 1992 р., і ОСОБА_7 , «Основи прав у Африканській хартії про права та добробут дитини», Африканський журнал правових досліджень, листопад 2009).

Як зазначалося в справі «Цаунеґґер проти Німеччини» (цитувалася вище, § 60), спільною відправною точкою для рішень більшості держав-членів, погоджено те, що рішення щодо присудження опіки мають ґрунтуватися на найкращих інтересах дитини. Палата Лордів, наприклад, у своєму рішенні від 04 липня 1996 року вичерпно заперечила презумпцію чи принцип «переваги матері» в питаннях опіки. Більше того, він підкреслив, що перевага маленької дитини бути зі своєю матір`ю стала лише однією з багатьох конкуруючих обставин і що вона не була переважаючою (див. справу «М.Л. проти Великобританії», заява № 35705/97, 20 березня 2001 р.).

Насамкінець, Рада Європи декілька разів засуджувала нерівне ставлення до батьків і наголошувала на тому, що роль батька щодо дітей необхідно краще визнавати і належно цінувати. Наприклад, у своїй Постанові 2079 (2015) щодо «Рівності і спільної батьківської відповідальності: роль батька» ОСОБА_8 наголосила на важливості «подолання гендерних стереотипів щодо ролей, які приписуються жінкам і чоловікам у сім`ї» як «відображення соціологічних змін, що відбулися впродовж останніх п`ятдесяти років з огляду на організацію приватної сфери і сім`ї».

Судом не встановлено особливої непридатності або не благополучності обох сімей - як позивача та відповідачки.

Саме тому, суд у цій справі, акцентує увагу у якнайкращих інтересах дитини , забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Копія Виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань підтверджує , що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 07.05.2015 взятий на облік Долинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області як платник єдиного внеску (а.с.13).

Копія договору купівлі-продажу житлового будинку від 02.07.2016 свідчить про те, що ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Відповідно до акту обстеження від 08.07.2022: на момент обстеження ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою ОСОБА_1 проживає разом з своєю дочкою ОСОБА_6 . Умови для проживання дитини - відповідні (а.с.11).

Характеристика учениці 5-Б класу Долинського ліцею №7 Івано-Франківської області ОСОБА_6 , підтверджує, що вона навчається в 5 класі даного ліцею. Зарекомендувала себе, як дисциплінована, скромна, врівноважена учениця. На уроках уважна. Конфліктів з учителями та однокласниками не має. Правила поведінки виконує, на уроки не запізнюється, школу без поважних причин не пропускає. Старається брати участь у житті класу. На даний час (зі слів батька) ОСОБА_3 проживає з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , так як мати, ОСОБА_2 , перебуває за кордоном. Батько цікавиться станом справ дитини, відвідує батьківські збори, проявляє інтерес до шкільного життя дівчинки та класу (а.с.37) .

При вирішенні даного спору щодо зміни місця проживання неповнолітньої дитини суд бере до уваги вік дитини ОСОБА_6 - 10 років, більшу прихильність доньки до батька, позивача по справі, наявність у батька дитини власного житла, те , що з жовтня 2021 року, дочка ОСОБА_3 фактично проживає разом з батьком, за адресою: АДРЕСА_1 , навчання дитини ОСОБА_6 за місцем проживання у 5 -му класі Долинського Ліцею №7.

Мати дитини на даний час проживає та працює за межами України в Республіці Чехія по робочій візі, повертатися в Україну протягом року не має наміру та не заперечує щодо зміни проживання дитини з батьком ОСОБА_1 .

Згідно висновку органу опіки та піклування Долинської міської ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 який затверджений рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради №515 від 16.09.2022 (а.с.33-35), орган опіки та піклування прийшов до висновку: рекомендувати змінити місце проживання малолітньої дитини: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на проживання з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З таким висновком погоджується і суд, оскільки він відповідає інтересам малолітньої дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і прийнятий на підставі фактичних обставин, що склалися між сторонами.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Згідно з ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

В ході судового розгляду справи судом було заслухано думку малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підтвердила своє бажання проживати з батьком. Також, під час бесіди остання повідомила, що батько належним чином піклується та забезпечує її, у неї є все необхідне для навчання та життя, з матір`ю вона спілкується по телефону.

Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім?ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проведеного на виконання ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08.08.2022: у результаті обстеження умов проживання встановлено, що у помешканні проживає ОСОБА_1 , спільно з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Помешкання відповідає санітарно-гігінічним нормам. Зі слів ОСОБА_1 , він разом з дочкою проживає із жовтня 2021 року. Для дитини створено належні умови для проживання і виховання. У дитини є окрема кімната, місце для навчання та проведення вільного часу. Дитина навчається у Долинському ліцеї №7 у 5 класі. В школу та зі школи дитину приводить батько, вчить уроки (допомагає) (а.с.36).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне змінити місце проживання дитини, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на проживання з батьком - позивачем ОСОБА_1 , так як останній у повній мірі здатний забезпечити належні умови для проживання та виховання дитини, що буде повністю відповідати її інтересам та вимогам Закону.

При цьому суд відмічає, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання дитини з батьком, відповідатиме інтересам малолітньої ОСОБА_6 , а тому є всі підстави для задоволення позову.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. ст. 3,7,141,155, 160,161 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 141, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей Долинської міської ради про зміну місця проживання дитини - задоволити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з її батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , житель АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителька АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог : Орган опіки та піклування - Служби у справах дітей Долинської міської ради 77504 м.Долина пр-т.Незалежності,5 Івано-Франківської області, .

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш