Провадження № 2-з/752/376/22
У Х В А Л А

про забезпечення позову

16.09.2022 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Гладибороди Л.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Богуш Марини Костянтинівни про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Київської міської ради, ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про визнання недійсним договорів, визнання права власності в порядку спадкування, скасування державної реєстрації та визнання недійсним свідоцтва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Київської міської ради, ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів, визнання права власності в порядку спадкування, скасування державної реєстрації та визнання недійсним свідоцтва, за якою просить визнати недійсним Договір дарування, посвідчений ПН КМНО Ткаченко В.В. 15.11.2017р. за реєстровим №1316, за яким ОСОБА_4 відчужено Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 ; визнати недійсним Договір дарування, посвідчений ПН КМНО Ткаченко В.В. 15.11.2017р. за реєстровим №1315, за яким ОСОБА_4 відчужено Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 ; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування на 5/10 будинку АДРЕСА_2 ; скасувати державну реєстрацію права власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) за ОСОБА_2 , номер запису про право власності 23388505; скасувати державну реєстрацію права власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) за ОСОБА_3 , номер запису про право власності 23388166; визнати недійсним свідоцтво право власності серія та номер НОМЕР_1 , видане 18.04.2016р. Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві та скасувати державну реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) за ОСОБА_4 , номер запису про право власності 1853643, проведену на підставі такого свідоцтва; визнати недійсним свідоцтво про право власності серія та номер НОМЕР_2 , видане 17.12.2015р. Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 на 3/10 будинку АДРЕСА_2 .

Одночасно з позовом заявлено про забезпечення позову. Згідно відповідної заяви представник позивача просить накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 0 та накласти заборону на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо такого об`єкту нерухомого майна.

В обгрунтування заяви зазначає, що право відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на будинок по АДРЕСА_2 небезпідставно оскаржується позивачем, а в останніх зберігається можливість, керуючись статусом офіційності та достовірності відомостей, які вказані в Державному реєстрі прав щодо них як власників будинку, що є предметом спору, розпорядитися будинком (продати, обміняти, подарувати чи відчужити в іншій спосіб) або здійснити інші дії, які унеможливлять у подальшому ефективний захист прав позивача в разі задоволення вимог. Заявник вважає співмірним із заявленими вимогами та існуючими ризиками щодо відчуження майна застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно та заборони на вчинення будь-яких інших реєстраційних дій щодо нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

У відповідності до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У частині 2 ст. 150 ЦПК зазначено, що суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У постанові Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У пункті 4 цієї постанови Верховний суд України зазначив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У відповідності до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен враховувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також необхідність запобігти порушенню прав третіх осіб у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову.

Такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується судом, як правило, у майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Отже, необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Таким чином, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет заяви забезпечення позову в даній справі, є взаємопов`язаний із способом забезпечення позову, а саме накладення арешту на майно та заборони вчиняти дії, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом якого він звернувся до суду.

Заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування таких заходів забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист їх порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивачів.

Виходячи з наведеного, перевіривши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність її задоволення, оскільки нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на даний час у власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які можуть здійснити його відчуження, або іншим чином розпорядитися ним, що може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, в разі задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Богуш Марини Костянтинівни про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Київської міської ради, ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів, визнання права власності в порядку спадкування, скасування державної реєстрації та визнання недійсним свідоцтва задовольнити.

2. Накласти арешт на нерухоме майно будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 00 та накласти заборону на вчинення будь-яких реєстраційний дій щодо такого об`єкту нерухомого майна.

3. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

4. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 15-ти днів з дня її складення відповідно до вимог, встановлених статтями 353-356 ЦПК України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач 1: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ).

Відповідач 2: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ).

Відповідач 3: Київська міська рада (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ).

Відповідач 4: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ).

Третя особа: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ).

Повний текст ухвали суду складений та підписаний 16.09.2022р.

Суддя І.О. Ольшевська