Справа № 539/1430/22
Провадження № 2/539/745/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Просіної Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Ковтун І.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Лубни в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, третя особа Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Лубенської міської ради

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до відповідача про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.

Підставами позову вважає те, що вона з 07.09.2013 року до 17.03.2021 року перебувала в офіційному шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 . Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.03.2021 року шлюб між ними було розірвано. Перебуваючи в шлюбі за спільні кошти 20.03.2014 року позивачка разом з відповідачем придбали 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 39,7 кв. м., загальною площею 66,7 кв. м. Покупцем квартири виступав чоловік ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість квартири, загальною площею 66,7 кв. м., в т. ч. житловою 39,7 кв. м. становить 130239 (сто тридцять тисяч двісті тридцять дев`ять) грн. На даний час між позивачем та відповідачем існує спір щодо поділу цього майна. В позасудовому порядку вони не можуть врегулювати даний спір, оскільки вказане майно зареєстроване на відповідача. У зв`язку з цим, позивачка претендує на 1/2 частку майна набутого у шлюбі, а саме: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 66,7 кв. м., в тому числі житловою площею 39,7 кв. м., вартістю 130239 (сто тридцять тисяч двісті тридцять дев`ять) грн, 1/2 частка 65119 (шістдесят п`ять тисяч сто дев`ятнадцять) грн 50 коп.

Просить визнати майно 3-х кімнатну квартиру, загальною площею 66,7 кв. м., в тому числі житловою площею 39,7 кв. м., 130239 (сто тридцять тисяч двісті тридцять дев`ять) грн, що по АДРЕСА_2 , набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільним майном подружжя.

Визнати за нею, ОСОБА_1 , право приватної власності на 1/2 частку квартири, загальною площею 66,7 кв. м., в тому числі житловою площею 39,7 кв. м., вартістю 130239 (сто тридцять тисяч двісті тридцять дев`ять) грн, що по АДРЕСА_2 .

Визнати за відповідачем - ОСОБА_3 , право приватної власності на 1/2 частку квартири, загальною площею 66,7 кв. м., в тому числі житловою площею 39,7 кв. м., вартістю 130239 (сто тридцять тисяч двісті тридцять дев`ять) грн, що по АДРЕСА_2 .

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.07.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просять суд задовільнити позовну заяву в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав, але не згоден з сумою витрат в розмірі 6500 гривень на правничу допомогу, оскільки вважає, що її потрібно також розділити порівну, як і квартиру. Також пояснив, що він допомагає позивачу, сплачуючи борг за комунальні платежі за виконавчим провадженням. Крім того, довідки які знаходяться в матеріалах справи він не отримував особисто. Під час судових дебатах витрати на правничу допомогу не визнав в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.03.2021, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Рішення набрало законної сили 19.04.2021 (а.с. 12-13).

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 19.12.2019 у справі № 916/1041/17 не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Так, рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17.03.2021 року встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.09.2013 року.

Таким чином, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.09.2013 до 17.03.2021.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є титульним власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договором купівлі-продажу квартири від 20.03.2014 року, посвідченим державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Тищенком І.В., та зареєстрованим в реєстрі за №2-516 (а.с. 7-8).

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАО № 499441 від 20.03.2014 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер 2-516, виданий 20.03.2014 року державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Тищенком І.В. (а.с. 9).

Відповідно до довідки №2575 від 29.03.2021 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач, відповідач та їх син ОСОБА_4 , 2016 року народження. (а.с.6)

Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки квартири АДРЕСА_1 ринкова вартість даного будинку становить 130 239 (сто тридцять тисяч двісті тридцять дев`ять) грн (а.с.11).

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначає шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке саме положення містить і норма частин третьої та четвертої ст. 368 ЦК України.

Тобто, вказаною нормою встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 11.04.2019 у справі № 339/116/16-ц, провадження № 61-15462 св 18, від 26.03.2021 у справі № 414/277/17, провадження № 61-2934 св 19.

Згідно ч. 1, 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Отже, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі № 214/3609/18, провадження № 61-3836 св 20 вказав, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Пленум Верховного Суду України у пунктах 22 - 24 постанови від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судам роз`яснив, що вартість майна, яка підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Не належать до спільної сумісної власності речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 03.02.2020 у справі № 235/5146/16-ц, провадження № 61-37616 св 18.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності належить спірна квартира АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.03.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори Тищенком І.В., та зареєстрованого в реєстрі за №2-516.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.09.2013 до 17.03.2021.

Оскільки, право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем 20.03.2014 року, у період шлюбу, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, а тому визнає спірну квартиру АДРЕСА_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Дане твердження узгоджується із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Оскільки, сторонами не надано доказів щодо збільшення частки у спірному майні, суд вважає за необхідне в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за позивачем ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 1302 грн 40 коп.

Позивач також просить стягнути з відповідача судові витрати у сумі 6500 грн, що пов`язані з наданням професійної правничої допомоги.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, у число яких входять судові витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Представництво інтересів в суді, як форма правничої допомоги, полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто, письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових право відношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу.

У цій справі представництво інтересів позивача здійснював адвокат Садовий Віктор Володимирович - на підставі угоди на представництво інтересів у цивільній справі №13/22 від 02.06.2022 та ордеру ПТ №213750.

Як вбачається із квитанції №13/22 від 02.06.2022 року загальна вартість оплати юридичної допомоги складає 6500 гривень.(а.с.17)

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133та ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим, частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду.

Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідносинах, як із судом так і з учасниками судового процесу.

Згідно з п. 47 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яких надано Конституційним Судом України (рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

У постанові від 01 жовтня 2002 року у справі № 30/63, Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата),підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Таким чином, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 6500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2-7, 9-13, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, третя особа Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Лубенської міської ради задовольнити.

Визнати 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 66,7 кв. м., в тому числі житловою площею 39,7 кв. м., спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , право приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_3 , право приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 1302 (одна тисяча триста дві) грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 сплачені витрати на правничу допомогу в розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 20 вересня 2022 року.

Суддя Я.В. Просіна