Провадження №2/523/1723/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державної казначейської служби України, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державної казначейської служби України, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини.

Так, 06.08.2019 року старший державний виконавець Першого Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Головного ; територіального управління юстиції в Одеській області Шашкіна Н.Я. винесла постанову № ВП 57274735 про стягнення виконавчого збору.

06.08.2019 року старший державний виконавець Першого Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шашкіна Н.Я. винесла ; постанову № ВП 57274735 про накладання штрафу.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2019 року по справі № 523/12581/19 визнані дії старшого державного виконавця Першого Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шашкіної Н.Я. щодо прийняття постанови про стягнення виконавчого збору від 06.08.2019 №ВП 57274735 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 10675грн. неправомірними та зобов`язано старшого державного виконавця Шашкіну Н.Я. скасувати постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10675грн.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11 березня 2020 року по справі № 523/12844/19 скасовано постанову державного виконавця Першого Суворовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шашкіної Н.Я. від 06.08.2019 № ВП 57274735 про накладання штрафу у розмірі 32027грн..

На підставі викладеного, позивач вважає, що неправомірними діями державних виконавців йому було спричинено моральну шкоду у розмірі 42703 грн., які він просив з відповідача. (а.с. 7)

В процесі розгляду справи позивач неодноразово збільшував позовні вимоги та остаточній редакції просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на його користь моральної шкоди у розмірі 87217 грн. (а.с. 126-127)

Ухвалою суду від 20.05.2021р. до участі в справі в якості співвідповідача було залучено Державну казначейську службу України. (а.с. 98)

Позиція відповідачів:

Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав відзив на позовні вимоги, згідно якого просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У відзиві представник ДВС пояснив, що на виконанні ДВС перебуває виконавче провадження ВП №57274735 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .. Після отримання заяви позивача спільно із ухвалами суду про визнання неправомірними постанов державного виконавця начальником відділу було скасовано постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про накладення штрафу. В той же час, за думкою представника ДВС, боржнику було достовірно відомо про наявність обов`язку сплачувати аліменти, але він свідомо ухилявся від його виконання. (а.с. 37-39)

Представник Державної казначейської служби України подав відзив на позовні вимоги, згідно якого просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У відзиві представник посилається на те, що ДКС України взагалі є неналежним відповідачем по справі, посилаючись на правову позицію Верховного суду по справі №242/4741/16-ц. Окрім того, позивачем не доведені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. (а.с. 108-111)

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснив, що неправомірними діями державних виконавців йому було спинено душевні страждання, оскільки він вимушений був звертатись до суду зі скаргами на дії виконавців.

Представники Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державної казначейської служби України, а також ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що виконанні Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження ВП №57274735 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ..

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 19.11.2019р. по справі №523/12581/19 було задоволено скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Першого Суворовського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Шашкіної Н.Я., за участі заінтересованої особи - ОСОБА_2 . Ухвалою було визнані дії старшого державного виконавця Першого Суворовського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Шашкіної Н.Я. щодо прийняття постанова про стягнення виконавчого збору від 06.08.2019 № ВП 57274735 про стягнення ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 10675 гривень 96 копійок неправомірними, а також зобов`язано старшого державного виконавця Першого Суворовського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Одеській області Шашкіну Н.Я. скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 06.08.2019 № ВП 57274735 з ОСОБА_1 . (а.с. 11-13)

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 11.03.2020р. по справі №523/12844/19 cкаргу боржника ОСОБА_1 , за участю стягувача ОСОБА_2 , на дії старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Шашкіної Наталії Ярославівни було задоволено та скасовано постанову державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шашкіної Наталії Ярославівни про накладення штрафу від 06.08.2019р. по ВП №57274735. (а.с. 14)

Правові підстави ухваленого рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію.

За ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.3 постанови Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (неморальної) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями чи бездіяльностю інших осіб.

Разом з тим, у п.4 постанови вказується, що позивач зобов`язаний довести не тільки факт заподіяння моральних страждань, але і пояснити з яких міркувань він виходив, зазначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Крім цього, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди у даному випадку підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд вважає, що дійсно позивач відчув душевні страждання, оскільки він був вимушений звертатись до суду із скаргами на дії державних виконавців, він відчував глибоку стривоженість можливістю органів ДВС примусово стягнути з нього грошові кошти на підставі неправомірних постанов.

На підставі викладеного, врахувавши тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, унаслідок неналежного примусового виконання судового рішення суд вважає можливим стягнути з Держави шляхом стягнення з державного бюджету України на користь позивача суми моральної шкоди у розмірі 4000 гривень.

В той же час, суд не погоджується з позицією позивача в якій він просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на його користь моральної шкоди у розмірі 87217 грн.

Так відповідно до ст. 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1176 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Верховний Суд в постанові від 18 серпня 2021 року у справі №591/6891/18 прийшов до висновку, що відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Такими органами у цій справі є Міністерство внутрішніх справ України (дії посадової особи якого призвели до безспірного стягнення коштів) та Державна казначейська служба України (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету). Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року в справі 910/23967/16).

Отже позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України підлягають залишенню без задоволення.

Суд також вважає, що з Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 880 гривень.

Керуючись ст.ст. 10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державної казначейської служби України, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на відшкодування моральної шкоди 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

3. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України залишити без задоволення.

4. Стягнути з Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 880 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду в 30 -ти денний строк з дня отримання повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя

Повний текст рішення складено та підписано 13.09.2022