РІШЕННЯ

Іменем України

20.09.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Лозинському Т.-Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Вулецьке», третя особа: ОСОБА_2 , про проведення перерахунку по оплаті за житлово-комунальні послуги,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся із позовом до відповідача, про проведення перерахунку по оплаті житлово-комунальних послуг за квартиру.

В обґрунтування уточненої позовної заяви, посилається на те, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить до державної власності.

З року в рік позивачка оплачує житлово-комунальні послуги, які виставляються до оплати відповідачем.

Починаючи з 2013 року позивачка систематично скеровувала заяви та звернення як до відповідача так і до інших інстанцій. Заяви зумовлені тим, що не дивлячись на оплату за житлово-комунальні послуги, відповідач не надає такі послуги. Крім того, останні встановлюють оплату відповідно до кількості зареєстрованих осіб, хоча знають, що в квартирі проживає лише ОСОБА_1 . Квартира перебуває у незадовільному стані.

Так, покрівля даху над квартирою протікає, обвалюються карнизи та система водостоку, падає штукатурка у квартирі від стелі, виникають проблеми із каналізацією, проводка електрообладнання у незадовільному стані, опалення не має, газопостачання не належне., не здійснюється заміна труб, які внаслідок їх ржавіння вийшли із ладу.

У вищевказаній квартирі зареєстровані три особи: а саме: ОСОБА_3 , внучка позивачки ОСОБА_4 , внук ОСОБА_5 . Однак в такій квартирі проживає лише позивачка, про що було складено акт ще в 2010 році.

Так, мешканцями будинку АДРЕСА_2 підписано протокол зборів та укладено угоду №103 від 14.05.2019 р. між ЛКП «Вулецьке» і уповноважено особою від даного будинку про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Згідно додатку №5 до цієї угоди «Кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території становить 4,7 грн за 1 кв.м.

Так, відповідач не здійснює поточний ремонт будинку АДРЕСА_2 та в цілому надає не належним чином послуги.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 25 травня 2021 року відкрито спрощене провадження.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18.10.2021 р. визначено перейти до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Вулецьке», про проведення перерахунку по оплаті за житлово-комунальні послуги за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 03.05.2022 р. залучено до участі у справі як третю особу на стороні відповідача уповноваженого зборами співвласників будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 04.07.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача та позивач заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили таке задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначила про те, що вона не підтримує позовні вимоги та просить в задоволенні таких відмовити за безпідставністю.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, однак така неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідач проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Даний факт ніким не заперечується.

За визначеннями, які зазначені у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон України від 24червня 2004 року № 1875-IV), житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Такі послуги надаються споживачу фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

У пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги.

Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Статтею 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Крім того, обов`язок сплатити за надані й спожиті послуги випливає також з положення частини першої статті 11 ЦК України про те, що цивільні права та обов`язки випливають із дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частини третьої статті 6, статей 627, 630ЦК України та статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Так, судом встановлено, що з 01.05.2019 року мешканці будинку самостійно організовують збори, на яких обирають управляючу компанію і підписують протокол зборів.

Так, мешканцями будинку АДРЕСА_2 підписано протокол зборів та укладено угоду №103 від 14.05.2019 року між ЛКП «Вулецьке» і уповноваженою особою будинку. Згідно додатку №5 до цієї угоди «Кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території становить 4,07 грн. в.т.ч:

- витрати з прибирання прибудинкової території на 1 кв.м. загальної площі квартири 1,58 грн.

- витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання і зливної каналізації та з ліквідації аварій у внутрішньоквартирних мережах на 1 кв.м. загальною площею квартири 0,26 грн.

- витрати на обслуговування димовентиляційних каналів на 1 кв.м. загальної площі квартири - 0,193 грн.

- технічне обслуговування та поточний ремон мереж електропостачання та електрообладнання, сиистем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем у разі їх наявності 01,19 грн.;

- поточний ремонт -1,06 грн.;

- рентабильність (3%) 0,10 коп.;

- ПДВ (20%) 0,68 коп.

Як вбачається з вище наведеного, саме на споживача послуг покладається обов`язок доведення перед судом належними та допустимими доказами (актами-претензіями) того факту, що передбачені умовами договору послуги надавались не належної якості (не своєчасно, не в повному обсязі тощо) чи взагалі не надавалися.

Так, суд звертає увагу, що позивач неодноразово зверталася до ЛКП «Вулецьке» щодо не належного надання житлово-комунальних послуг. В той же час, позивачем не було подано до суду доказів, передбачених вище згаданою нормою закону, про невиконання чи неналежне виконання позивачем своїх обов`язків по утриманню житла та наданню житлово-комунальних послуг.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявний акт обстеження житлового приміщення за 2013 р. скарги та заяви за 2015,2016 та 2017 роки.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить здійснити перерахунок за житлово комунальні послуги за 2018,2019,2020 року. А тому, вищеперелічені докази суд не бере до уваги, так як такі не мають відношення до предмету доказування.

Так, в матеріалах справи наявні відомості про нарахування та оплату послуг з утримання будинкової та прибудинкової території за період з 01.2017 року по 09.2019 року, згідно якого встановлено,що у позивачки наявний борг у розмірі 1152,12 грн. станом на 01.11.2019 року.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК України, які регулюють правовідносини з права власності.

Керуючись ч.3ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Відповідно до ч. 2ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Наявні у справі докази, а також їх достатність та допустимість, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов не підлягає до задоволення, так як позивач не довів ненадання чи не належное надання житлово-комунальних послуг.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 141, 258, 263-265, 268, 274, 354 , суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Вулецьке», третя особа: ОСОБА_2 , про проведення перерахунку по оплаті за житлово-комунальні послуги,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.09.2022 р.

Суддя Ванівський Ю.М.