Справа № 285/4518/22
провадження № 2/0285/913/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Сташків Т.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем шиппінг» про відшкодування матеріальних збитків,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач 12.09.2022 року звернувся до суду з вказаним позовом та просив постановити рішення суду, яким розірвати попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-10908 від 08 грудня 2021 року, укладений між ним та ТОВ Везем шиппінг; стягнути з ТОВ Везем шиппінг на його користь 401 964,58 грн завдатку у подвійному розмірі, 21 397,98 грн інфляційних витрат на 3% річних.

Попередній договір купівлі-продажу від 08.12.2021 року укладений у м. Києві між ОСОБА_1 та ТОВ Везем шиппінг, що знаходиться за адресою: 03026, м. Київ, Столичне шосе, 101-В.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява непідсудна Новоград-Волинському міськрайонному суду Житомирської області, до якого вона подана, за наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб підприємців та громадських формувань.

Звертаючись до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області позивач стверджує, що вказаний позов поданий ним в порядку захисту прав споживача, та посилається на ч. 5 ст. 28 ЦПК України.

Суд вважає хибною позицію позивача з огляду на наведене.

Системний аналіз положень Закону України "Про захист прав споживачів" доводить, що для того, щоб особа могла посилатись на підсудність справи за місцем проживання споживача, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, а такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених ЗУ "Про захист прав споживачів".

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 12.04.96 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у відповідності до вимог статті 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм ЗУ "Про захист прав споживачів", зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 зазначеного закону.

Стаття 21 ЗУ Про захист прав споживачів визначає такі порушення прав споживачів, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;

2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення;

3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору;

4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач;

5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;

6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою;

7) ціну продукції визначено неналежним чином;

8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач просить розірвати попередній договір купівлі-продажу автомобіля через допущені відповідачем істотні порушення умов договору, а саме: у визначені строки відповідач не підписав основний договір купівлі-продажу, не повідомив про продовження дії даного договору, та просить стягнути суму завдатку у подвійному розмірі та інфляційні витрати та 3% річних.

Таким чином, у позовній заяві ОСОБА_1 не зазначено про порушення його прав як споживача, визначених положеннями ст. 21 ЗУ Про захист прав споживачів, тобто не доведено, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються вищезазначеним законом.

Відтак безпідставні посилання позивача на ч. 5 ст. 28 ЦПК України щодо альтернативної підсудності справи за вибором позивача.

Отже, позов підлягає розгляду згідно правил, визначених ст. 27 ЦПК України за місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ТОВ Везем шиппінг, знаходиться за адресою: 03026, м. Київ, Столичне шосе, 101-В, тобто, дана справа підсудна Голосіївському районному суду м. Києва.

Ч. 9 ст.187 ЦПК України визначено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку встановленому ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 32 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З врахуванням викладеного, вважаю, що дана справа підлягає передачі за територіальною підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 187, 260,261, 352, 353, Перехідними положеннями ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА :

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем шиппінг» про відшкодування матеріальних збитків, передати за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва (вулиця Полковника Потєхіна, 14А, Київ, 03127).

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п"яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п"яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвали постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата підписання та складення повної ухвали суддею 16.09.2022 року.

Суддя Т.Г. Сташків