РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/585/22

2/609/348/2022

15 вересня 2022 року Шумський районний суд Тернопільської області
в складі головуючого судді Харлана М.В.
за участю:
секретаря судового засідання Семенюк О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу за позовом: ОСОБА_1
до
відповідача: ОСОБА_2
вимоги позивача: про зменшення розміру аліментів,-
учасники справи не з`явились,-

В С Т А Н О В И В:
І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
1. 28 липня 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про зменшення розміру аліментів.
2. Позов обґрунтований тим, що позивач із відповідачем уклали шлюб 30 травня 2015 року. Від спільного шлюбу у подружжя народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано.
Крім того, рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2018 року вирішено щомісячно стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 22 серпня 2018 року та проводити до досягнення дитиною повноліття.

Позивач у позові зазначає, що 13 листопада 2021 року він зареєстрував шлюб із ОСОБА_4 . Від спільного шлюбу у них народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв`язку з чим він не має змоги сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_3 у попередньо визначеному в розмірі.
Посилаючись на викладене, позивач ОСОБА_1 просив суд зменшити розмір аліментів та стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи із дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

ІІ. Процесуальні дії у справі.
3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 11 серпня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 31 серпня 2022 року, у зв`язку із оголошеною повітряною тривогою по всій території України о 11 год. 50 хв. судовий розгляд справи відкладено на 15 вересня 2022 року.

4. В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надіслав суду заяву, згідно якої просить розгляд справи здійснювати у його відсутність у зв`язку із проходженням служби в Збройних силах України. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.
5. В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, подала суду заяву, згідно якої просить розгляд справи здійснювати у її відсутність. Позовні вимоги позивача не визнала та просила відмовити у їх задоволенні.

6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
7. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 30 травня 2015 року. Від спільного шлюбу у подружжя народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
8. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано.
9. Судовим наказом Шумського районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2018 року вирішено стягувати із ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі частини від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 серпня 2018 року та проводити до досягнення дитиною повноліття.

10. Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрував шлюб із гр. ОСОБА_6 , що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 13 листопада 2021 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), а.з № 2196.

11. Від даного шлюбу у позивача народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого 27 квітня 2022 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), а.з № 2196.
12. Згідно копії витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 (по стройовій частині) №26 від 25.02.2022 року вбачається, що старшого солдата ОСОБА_1 , призвано ІНФОРМАЦІЯ_6 25 лютого 2022 року,- старшим стрільцем 3 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Вважати останнього таким, що 25 лютого 2022 року прийняв посаду та приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820 гривень на місяць, шпк «старший солдат». Виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 277% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

ІV. Оцінка Суду.
13. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
14. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

15. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

16. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
17. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма викладена і в ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства".

18. Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
19. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
20. Частиною другою статті 182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
21. ЦПК України встановлює правила, за якими особа має право звернутися до суду в наказному або спрощеному позовному провадженні з вимогами про стягнення аліментів у розмірі на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ці вимоги не пов`язані з встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
22. Відповідно до частин першої, другої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
23. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
24. Таким чином, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).
25. За приписами частини сьомої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
26. Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
27. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
28. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.
29. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статті 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
30. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

31. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

32. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки народилась донька від іншого шлюбу з ОСОБА_7 .
Разом із тим, жодних доказів на підтвердження погіршення свого матеріального становища позивачем не надано, навпаки згідно копії витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 (по стройовій частині) №26 від 25.02.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 з 25 лютого 2022 року приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820 гривень на місяць з виплатою щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 277% посадового окладу, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Посилання ж позивача на те, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів у нього змінився сімейний стан (одружився, має спільну дитину) і це є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів є необґрунтованими, оскільки суд вважає, що позивачем не доведено факт неможливості утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі зміною сімейного складу.
Пред`явивши вимогу про зменшення розміру стягуваних із нього на утримання дитини від першого шлюбу аліментів, єдиною по суті підставою для цього позивач визначив факт народження у нього дитини в другому шлюбі та необхідність її утримання. Однак, сам по собі факт укладення батьком дитини нового шлюбу і народження в ньому дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання доньки від першого шлюбу. При цьому слід зазначити, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що відповідає й правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19. Зміна у зв`язку з такими обставинами матеріального становища платника аліментів як підстава для зменшення стягуваних аліментів повинна бути істотною в такій мірі, що прямо впливає на спроможність платника сплачувати аліменти в попередньому розмірі, унеможливлює таку сплату тощо. Ці обставини підлягають належному доказуванню.
33. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
34. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Разом з тим, у справі відсутні докази, які б давали підстави для висновку про погіршення матеріального стану позивача, його стану здоров`я та необхідності зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
35. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
36. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України.
Так, належних та допустимих доказів того, що із моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано.
Таким чином, суд приходить до висновку, що зменшення розміру аліментів, без доведення погіршення майнового становища позивача ОСОБА_1 та стану його здоров`я, не буде спрямовано на належне матеріальне забезпечення неповнолітньої доньки від шлюбу з ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та суперечитиме її інтересам.
Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що доводи позовної заяви не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку із чим у позові слід відмовити з огляду на його необґрунтованість.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.
37. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так як у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі, то понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 992,40 грн. слід покласти на позивача відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

З цих підстав,
Керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 192, 273 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-79, 81, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
У Х В А Л И В :
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 15 вересня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , місце проживання згідно позовної заяви: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Суддя: М. В. Харлан