Справа №200/5314/15-ц
Провадження №2/932/2852/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

09 вересня 2022 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дубовик К.В.,

представника позивача: Жадана К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД ФІНАНС» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

19.05.2015 ПАТ «ВіЕйБІ Банк» звернувся із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у якому, із врахуванням заяв від 02.03.2016 та від 25.11.2021, просив, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №205/в від 18.02.2006 в розмірі 5 761 777,79 грн., звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, а саме нежитлове приміщення загальною площею 182,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 у спосіб продажу на електронних аукціонах в межах процедури виконавчого провадження. Також позивач просив стягнути витрати на визначення вартості нерухомого майна в сумі 1 800 грн.

12.11.2020 вказану справу прийнято до розгляду судом під головуванням судді Цитульським В.І.

09.04.2021 замінено позивача ПАТ «ВіЕйБІ Банк» правонаступником ТОВ «Схід Фінанс».

08.07.2021 провадження у справі до ОСОБА_2 закрито. Підставою закриття провадження в цій частині була та обставина, що ОСОБА_2 помер до подання позову. При цьому суд керувався висновками, наведеними в постанові ВС від 23.01.2018 у справі №489/4072/16-ц.

Вказана ухвала в апеляційному порядку позивачем не оскаржувалася. При цьому представник позивача знайомився із матеріалами справи 25.01.2022.

Також 08.07.2021 закрито підготовче провадження у справі.

Узагальнені доводи учасників.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що між ВАТ «ВіЕйБІ Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №205/в від 18.12.2006. До вказаного договору було укладено додаткові угоди та договори від 24.12.2007, 14.10.2009, 14.10.2021. Договором кредиту передбачено сплату неустойки за порушення зобов`язань із повернення кредиту та право банку вимагати дострокового повернення кредиту у такому випадку. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника по кредитному договору, між банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, з урахуванням змін та доповнень від 26.12.2007, 27.08.2008, 14.10.2010. За вказаним договором було обтяжно нежитлове приміщення загальною площею 182,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Кредитний договір було виконано банком, проте ОСОБА_2 допустив порушення умов договору щодо повернення кредиту. Викладене стало підставою для звернення банком із вимогами до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про погашення кредиту, які залишені без задоволення.

За таких обставин позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідач не скористалася правом на подання відзиву.

Обставини, встановлені судом.

Між АТ ВАБанк та ОСОБА_2 укладено договір кредиту №205/в від 18.12.2006, до якого укладено додаткову угоду №1 від 24.12.2006, №2 від 14.10.2010, №3 від 14.10.2010.

За умовами договору банк надає позичальнику непоновлювальний мультивалютний кредит з лімітом заборгованості в сумі еквівалентній 2 597 823,54 грн. строком до 19.12.2026 зі сплатою процентів.

Позивачем подано розрахунок заборгованості за договором кредиту.

13.07.2006 між АТ ВАБанк, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки №1 за умовами якого, із врахуванням змін від №1 від 22.12.2006, №2 від 26.12.2007, №3 від 27.08.2008 та №4 від 14.10.2010, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як іпотекодавці, в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за договором кредиту №103/в від 13.07.2006 (позичальник ОСОБА_1 ) та №205/в від 18.12.2006 (позичальник ОСОБА_2 ), передали в іпотеку належне їм на праві власності нежитлове приміщення загальною площею 182,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

В межах договору кредиту №205/в від 18.12.2006 банком складено вимоги-претензії ОСОБА_2 , яка ним отримана 18.06.2014 та ОСОБА_1 , яка нею отримана 30.05.2014. У таких вимог міститься посилання на ст.35 Закону України «Про іпотеку» та вказано, що у випадку непогашення заборгованості бак буде вживати заходи із звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до звіту про оцінку майна вартість забезпеченого майна станом 18.02.2016 становить 5 785 500 грн. У звіті враховано курс 2642,3709 грн. за 100 доларів США.

Відповідно до акту виконаних робіт від 25.02.2016 вартість робіт оцінювача ТОВ «Кредитне Брокерське Агенство» із визначення вартості забезпеченого майна, за замовленням банку, становить 1 800 грн.

Відповідно до договорів про відступлення прав вимоги №24435 від 19.07.2019 та відступлення права вимоги за іпотечними договорами право вимоги за кредитним договором №205/в від 18.12.2006 та договором іпотеки від 13.07.2006 набув ТОВ «Схід Фінанс».

Відповідно до копії актового запису про смерть №7252 від 11.10.2014 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом.

У відповідності до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254 (яка була чинною як на час укладення кредитного договору так і на час звернення із позовом до суду), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже виписки за картковими рахунками (по кредитному договору), або інший первинний документ щодо передання коштів позичальнику можуть бути належними доказами щодо заборгованості та реальності правочину.

Саме таку позицію висловив Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020 у справі 278/2177/15-ц.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року, чинного на час пред`явлення позову та розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (пункту 6 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року).

З аналізу пункту 6 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року вбачається, що правонаступників у справу можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

При цьому норма статті 205 ЦПК України 2004 року є імперативною. Тобто за наявності підстав, визначених пунктами 1-7 статті 205 ЦПК України 2004 року, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі-спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі.

Такий висновок наведений в постанові Верховного Суду від 24.07.2019 у справі №200/7849/16-ц, відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.06.2019 у справі №185/998/16-ц.

Верховним Судом наголошено, що вказаний висновок також узгоджується з принципом правової визначеності, на якому неодноразово наголошував у своїй практиці Європейський суд з прав людини.

У відповідності до ч.2 ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

За приписами ч.3 вказаної статті, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

За приписами ч.4 вказаної статті, кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

У постанові Верховного Суду України 08.04.2015 у справі №6-33цс15 зроблено висновок, що згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності.

Аналогічні висновки щодо застосування положень статей 1281 та 1282 ЦК України викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №522/407/15-ц.

Згідно п.1 ч.1 ст.593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

В постанові від 10.08.2021 у справі №461/4240/17 Верховний Суд, із посиланням на норми Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 10.09.2003 №1440 та Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 №1442, навів висновки що коли експертна оцінка нерухомого майна була проведена з порушенням норм чинного законодавства, оскільки суб`єкт оціночної діяльності не здійснював повного огляду нерухомого майна, зокрема його внутрішнього огляду, та за обставин, що у матеріалах справи немає доказів звернення до боржника з вимогою забезпечити доступ оцінювача до об`єкта для його об`єктивної оцінки, це є порушенням законодавства та підставою для визнання такої оцінки майна недійсною.

Висновки суду.

1. Позивачем не надано жодного первинного документу чи виписки із особового рахунку на якому обліковувався кредит.

За таких обставин позивачем не надано належного доказу на підтвердження існування заборгованості та її розміру.

2. Позичальник за договором позики ОСОБА_2 помер ще у 2014 році. Інформація про смерть наявна в матеріалах даної справи із 16.07.2019. Ухвала суду від 08.07.2021 про закриття провадження в частині вимог до ОСОБА_2 позивачем не оскаржувалася. При цьому, представник позивача знайомився із матеріалами справи 25.01.2022.

При цьому доказів пред`явлення претензії до спадкоємця не надано, що може свідчити про втрату права вимоги, а відповідно про припинення як основного зобов`язання так і забезпечувального.

3. Також ОСОБА_2 є одним із двох іпотекодавців, що також вимагає подання позову до його спадкоємців чи територіальної громади.

4. Крім того, зважаючи на наведені висновки Верховного Суду, враховуючи, що у наданому позивачем звіті про оцінку предмета іпотеки вказано про те, що оцінювач не оглядав об`єкту оцінки, позивачем не надано доказів для визначення початкової вартості об`єкта оцінки.

За вказаних підстав заявлений позов не може бути задоленим.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «СХІД ФІНАНС» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено, підписано та проголошено 16.09.2022.

Суддя: В.І.Цитульський