Провадження №6/463/24/22
УХВАЛА

судового засідання

02 серпня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

за участі секретаря судового засідання Лаптєвої І.В.

представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп» про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа,

в с т а н о в и в:

представник заявника звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження по виконанню рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2009 року у цивільній справі №2-2612/2009 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором №41/МБ-33 від 16 серпня 2007 року, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа.

Представник боржника ОСОБА_5 - ОСОБА_2 проти заяви в частині видачі дублікату заперечив, оскільки пройшли строки на звернення виконавчого листа до виконання, а підстав для поновлення таких в частині боржника ОСОБА_5 немає.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили, заяви про відкладення не подали. Заявник просить розглядати заяву без нього. А тому, у відповідності до положень ч.3 ст.433 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви без участі учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2009 року вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №41/МБ-33 від 16 серпня 2007 року в розмірі 259 845,27 грн.

Як вбачається із матеріалів заяви, 23.06.2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ "ФК "ДНІПРОФІНАНСГРУП", , укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_A_3, згідно з умовами якого право вимога до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №41/МБ-33 від 16 серпня 2007 року, перейшло до ТОВ "ФК "ДНІПРОФІНАНСГРУП".

20.08.2020 року між ТОВ "ФК "ДНІПРОФІНАНСГРУП" та ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП», , після укладення 23.06.2020 року попереднього договору, укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_А102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №41/МБ-33 від 16 серпня 2007 року, перейшло до ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП».

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ч.1 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до положень ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Із матеріалів заяви вбачається, що до ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» перейшли усі права та обов`язки ПАТ «КБ «НАДРА» щодо права вимоги до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за кредитним договором №41/МБ-33 від 16 серпня 2007 року. Відтак, оскільки ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , тому суд приходить до висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження.

Окрім цього, на примусове виконання вказаного вище рішення суду Личаківським районним судом м. Львова було видано декілька виконавчих листів, які перебували на виконанні по місцю проживання боржників.

Як вбачається із матеріалів заяви, виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_3 перебував на виконанні, проте виконавче провадження № 49756653 було завершено Личаківським ВДВС у місті Львові і згідно постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 26.12.2017 року виконавчий лист повернуто стягувану . Також вбачаєтеся, що в автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні дані щодо виконавчих проваджень щодо інших боржників.

Як вбачається із заяви представника заявника, виконавчі листи на адресу стягувача не повертались, в матеріалах кредитної справи такі відсутній.

Відповідно до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, із врахуванням наведених вище обставин, дійсно є підстави вважати, що такі були втрачені.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до положень ч.1 ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У п.51 Рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (Заява N 40450/04) від 15 жовтня 2009 року ЄСПЛ зазначив: Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6 (995_004), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (980_079) (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (980_075) (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Конституційний суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямований на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012), а також Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень є складовою права на справедливий судовий захист.

Із врахуванням наведеного, встановлення судом втрати виконавчих листів щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , суд вважає, що вказані обставини об`єктивно позбавляли стягувача можливості належного виконання рішення суду, що є поважними причинами пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Оскільки рішення суду є обов`язковим до виконання та залишається невиконаним, стягувач пропустив строк повторного пред`явлення рішення суду до виконання із поважної причини у зв`язку із втратою такого державним виконавцем при поверненні, а тому слід такий строк поновити та видати дублікат виконавчих листів про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .

Разом з тим, в частині боржника ОСОБА_1 представником останньою надано суду копію постанови державного виконавця від 26.12.2017 року про повернення стягувачу виконавчого листа на підставі положень п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». З інформації про виконавче провадження, даних про повторне звернення до виконання немає.

З аналізу положень ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що зазначені причини не можна визнати поважними, оскільки будь-яких доказів, як б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій з метою відновлення виконання судового рішення в частині боржника ОСОБА_1 у визначений законом строк, заявником не надано.

Дійсно, стаття 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом, зокрема, і гарантує виконання судових рішень. Разом з тим, відповідні права гарантується не лише позивачу (стягувачу), але і відповідачу (боржнику). Так, процесуальні норми, зокрема щодо строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності.

Таким чином, з врахуванням принципів цивільного судочинства та положень ч.1 ст.263 ЦПК України,суд вважає, що доводи представника стягувача є безпідставними, оскільки стягувач, зокрема первинний, мали можливість контролювати хід виконання судового рішення, отримавши дані про повернення виконавчого документа, мали можливість звернутись із відповідними клопотаннями у встановленому законом порядку, проте звернулись до суду лише через 4 роки після повернення виконавчого листа, таким чином своїми процесуальними правами належним чином протягом розумного строку не скористались.

А тому, суд вважає, що підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_1 немає, оскільки стягувач не навів суду поважних причин пропуску встановленого законом строку.

Окрім цього,суд вважає, що доводи представника стягувача про те, що термін пред`явлення до виконання виконавчого документа пропущено не з вини заявника є непереконливими, оскільки стягував мав можливість контролювати хід виконання судового рішення через автоматизовану систему виконавчих проваджень, здійснювати запити до виконавчої служби з метою отримання необхідної інформації про хід виконання судового рішення протягом встановленого законом строку, проте своїм правом не скористались, а згідно ч.2 ст. 55 ЦПК України, усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

При цьому слід врахувати, що укладаючи 20.08.2020 року з ТОВ "ФК "ДНІПРОФІНАНСГРУП", ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП», , договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_А102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №41/МБ-33 від 16 серпня 2007 року, перейшло до ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП», останнє мало достатньо часу, щоб через автоматизовану систему виконавчих проваджень, або за запитом до державного виконавця отримати інформацію про здійснення виконавчого провадження по цьому виконавчому документу і вчасно звернутися до суду із заявою про видачу його дублікату та поновлення строку пред`явлення до виконання, але без жодних поважних причин таким правом не скористувалося.

А тому, суд вважає, що підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_1 та видачі дубліката виконавчого листа щодо останньої немає, оскільки стягувач не навів суду поважних причин пропуску встановленого законом строку.

У зв`язку із чим слід заяву в цій частині відхилити.

Керуючись ст.259, 433 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

заяву задоволити частково.

Замінити стягувача - Відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Надра» () на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп» () в межах примусового виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2009 року у справі №2-2612/2009 за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором №41/МБ-33 від 16 серпня 2007 року.

Поновити стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп» () строк пред`явлення до виконання виконавчих листів в межах примусового виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2009 року у справі №2-2612/2009 в частині боржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .

Видати стягувачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп» () дублікати виконавчих листів в межах примусового виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2009 року у справі №2-2612/2009 про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором №41/МБ-33 від 16 серпня 2007 року.

В частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до виконання та видачу дубліката виконавчого листа щодо останньої відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя: Гирич С. В.