Дата документу 19.09.2022
Справа № 501/2218/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про позбавлення батьківських прав, стягнення додаткових витрат на дитину

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - ОСОБА_4 ,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі - позивач) 09.07.2021 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) з вимогами про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення додаткових витрат на дитину в загальній сумі 21779,58 грн. (т.1 а.с.3-17).

Позов обґрунтований тим, 20.10.2018 відповідач під час прогулянки дитини з матір`ю несподівано, силоміць забрав малолітню дитину від матері, незаконно перевіз доньку з України до Російської Федерації, де позивачка була змушена шукати доньку впродовж тривалого часу. В зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернулась до Первомайського (Першотравневого) районного суду м.Ростов-на-Дону з позовом до ОСОБА_2 про повернення дитини, який задоволено 28.02.2019 апеляційною ухвалою судової колегії Ростовського обласного суду. На підставі вказаного рішення відповідач повернув дитину позивачці та в березні 2019 року авіарейсами «Ростов-на-Дону» - «Мінськ» та «Мінськ-Київ-Одеса» позивачка з дитиною повернулися додому. Після повернення батьком дитини, стан здоров`я останньої різко погіршився, внаслідок чого виникла необхідність звернутись до лікарів - неврологів та психіатрів, якими у малолітньої ОСОБА_5 були виявлені певні неврологічні та психіатричні захворювання.

Позивач стверджує в позові, що ОСОБА_5 постраждала від домашнього насильства у формі психологічного насильства, яке було здійснено шляхом насильного відібрання (викрадення) дитини батьком (відповідачем), внаслідок якої дитина отримала психоемоційні травми та певні захворювання, що є жорстоким поводженням та підставою для позбавлення останнього батьківських прав.

Також, позивачем були понесені додаткові витрати на дитину, пов`язані з відповідними подіями, яка остання також просила стягнути з відповідача на її користь.

Відповідач 17.09.2021 подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на недоведеність факту викрадення батьком дитини, безпідставність вимог щодо стягнення додаткових витрат, рівність прав і обов`язків батька та матері щодо дитини, а також сплату аліментів відповідачем тощо (т.2 а.с.137-143).

Виконавчим комітетом Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, як органом опіки та піклування 01.11.2021 до суду надано висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.с.168-174).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представником відповідача - адвокатом Христюк Ю.Г. 22.12.2021 до суду надано заяву про долучення до матеріалів справи документів (т.2 а.с.181).

Представником позивача - адвокатом Латій О.В. 22.12.2021 до суду надано заяву про виклик свідків (т.2 а.с.185).

Позивачем ОСОБА_1 18.05.2022 суду подано заяву про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції (т.2 а.с.206).

Від представника органу опіки та піклування в особі виконкому Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області 24.05.2022 надійшла заява про розгляд справи без присутності представника Органу опіки та піклування з урахуванням наданого висновку (т.2 а.с.212).

Від представника позивача - адвоката Латій О.В. 29.06.2022 надійшла заява про долучення до матеріалів справи висновку експерта №93 від квітня 2022 року (т.2 а.с.222).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 09.07.2021 позов розподілено для розгляду судді Петрюченко М.І. (т.2 а.с.125).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 20.07.2021 відкрито провадження у цивільній справі (т.2 а.с.133-134).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 19.05.2022 задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду (т.2 а.с.208-209).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2014 року до 11 грудня 2018 року, який розірвано рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11 грудня 2018 року у справі №501/285/18, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та рішення суду (т.1 а.с.27-28, 33-40).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне) серії НОМЕР_1 , видане відділом Управління запису актів громадянського стану Ульяновської області по залізничному району міста Ульяновська Російської Федерації від 06 листопада 2015 року (т.1 а.с.29-30, т.3 а.с.48).

Згідно довідки №1232/2017 від 04 липня 2017 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка Російської Федерації, згідно з рішенням Головного Управління Державної міграційної служби України в місті Києві від 09.06.2017 набула громадянства України на підставі частини 1 статті 7 Закону України «Про громадянство України» та є громадянином України з 10.08.2015 (т.1 а.с.31, т.3 а.с.49).

Згідно копії паспорту громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Суворовським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 23.04.2008 (т.1 а.с.24-25).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої виконавчим комітетом Чорноморської міської ради від 10.04.2020, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.32, т.3 а.с.50-51).

Згідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11.12.2018 у справі №501/285/18, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного суду від 02.07.2019, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Прийнято рішення про відібрання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у батька ОСОБА_2 і повернення дитини до матері ОСОБА_1 . Визначено місце проживання дитини ОСОБА_5 з матір`ю ОСОБА_1 .

Судовим рішенням встановлено факт тривалого проживання дитини ОСОБА_5 з матір`ю ОСОБА_1 , забезпечення з боку останньої належних мов для проживання та виховання дитини, а також факту самочинного, без згоди матері, зміни 20 жовтня 2018 року місця проживання дитини батьком ОСОБА_2 (т.1 а.с.33-45, т.3 а.с.73-80).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, сформованого 11.02.2020, на підставі заяви ОСОБА_1 , 25.10.2018 зареєстровано кримінальне провадження №0002211 за фактом самоуправних дії її чоловіка - гр. ОСОБА_2 , який самочинно забрав малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постановою від 11.06.2020 кримінальне провадження закрито у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування (т.1 а.с.73, т.2 а.с.102, т.3 а.с.47).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, сформованого 11.02.2020, 03.01.2019 зареєстровано кримінальне провадження №0000012, згідно фабули якого у період часу з 20.10.2018 по 25.12.2018 невстановлена особа, перебуваючи на території с.Танюшівка Новопсковського району Луганської області організувала незаконне переправлення малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через державний кордон України без передбаченого законом дозволу.

Постановою від 11.06.2020 кримінальне провадження закрито у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування (т.1 а.с.72, т.2 а.с.101, т.3 а.с.46).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, сформованого 20.12.2018, 19.12.2018 зареєстровано кримінальне провадження №0000036 за фактом протиправних дій, вчинених в умовах особливого періоду з боку працівників ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.с.71, т.3 а.с.45).

Згідно повідомлення Генерального консульства Російської Федерації в Одесі від 31.10.2018 №494-ип, ОСОБА_2 звертався до Генерального консульства 19.10.2018 з питання оформлення закордонного паспорту своїй неповнолітній доньці ОСОБА_5 , але паспорт оформлений не був в зв`язку з відсутністю повного пакету документів (т.1 а.с.74-75).

Згідно повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації Прикордонної служби України від 10.07.2019 №184/Ш-9650 у період з 01.06.2016 по 18.06.2019 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснювала перетин державного кордону України 13.06.2016 і 07.03.2019 в напрямку в`їзду (т.1 а.с.76).

Згідно мотивуючої частини рішення Первомайського (Першотравневого) районного суду м.Ростов-на-Дону від 25.12.2018 у справі №2-4936/18 встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, посилаючись на те, що 20.12.2014 між нею та відповідачем укладено шлюб, під час якого народилася ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 , який має громадянство Росії та України, 20.10.2018 без згоди матері дитини, вивіз ОСОБА_5 з пляжу, який знаходиться за адресою: пляж «Ювілейний», с.Молодіжне, Овідіопольський район, Одеська область, Україна та поїхав у невідомому напрямку. За даними Державної прикордонної служби України, відповідач 23.10.2018 покинув територію України через пункт пропуску «Танюшівка-Ровеньки» до Росії один, без малолітньої ОСОБА_5 . Як встановлено співробітниками ВП № 2 УМВС Росії по м.Ростова-на-Дону, ОСОБА_5 знаходиться на території Російської Федерації в м. Ростова-на-Дону, ймовірно за місцем прживання ОСОБА_2 в м.Ростов-на-Дону. На підставі міжнародного договору Російької Федерації - Гаагської Конвенції про міжнародно-правові аспекти викрадення дітей від 25.10.190 просила зобов`язати відповідача ОСОБА_2 негайно передати їй малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для повернення на територію Республіки Україна - в країну переважного проживання. Вказаним вище рішенням суду в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з посиланням на ненадання доказів, які підтверджують, що Республіка Україна є державою постійного проживання неповнолітньої в тому правовому сенсі, який вкладається в дане поняття Конвенцією від 25 жовтня 1980 р. (т.1 а.с.85-96).

Ухвалою Первомайського (Першотравневого) районного суду м.Ростова-на-Дону від 14.12.2018 вжито заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: МКУ «Відділ освіти Залізничного району м.Ростов-на-Дону», МКУ «Відділ освіти Первомайського (Першотравневого) району м.Ростова-на-Дону, Управління з питань міграції Головного управління МВС Росії по Ростовській області про повернення дитини шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 до набуття чинності рішення суду по справі змінювати місце перебування дитини - ОСОБА_5 (т.2 а.с.56-60).

Ухвалою Первомайського районного суду м.Ростова-на-Дону від 25.12.2018 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: МКУ «Відділ освіти Залізничного району м.Ростова-на-Дону», МКУ «Відділ освіти Первомайського (Першотравневого) району м.Ростова-на-Дону, Управління з питань міграції Головного управління МВС Росії по Ростовській області про повернення дитини ОСОБА_1 встановлено тимчасовий порядок спілкування з дитиною ОСОБА_6 до розгляду спору по суті та набуття рішенням законної сили (т.1 а.с.77-81).

Постановою комісії у справах неповнолітніх і захисту їх прав адміністрації залізничного району м.Ростова-на-Дону №3/1 від 31.01.2019 ОСОБА_2 призначено адміністративне покарання у вигляді штрафу за порушення прав та інтересів своєї малолітньої доньки, що виразилося в позбавленні її права на спілкування з матір`ю ОСОБА_1 , та перешкоджання матері дитини в здійсненні права на виховання та освіту доньки та захист її інтересів (т.1 а.с.97-99).

Згідно апеляційної ухвали судової колегії по цивільних справах Ростовського обласного суду від 28.02.2019 у справі №33-3381/2019 рішення Первомайського (Першотравневого) районного суду м.Ростова-на-Дону від 25.12.201 скасовано, постановлено по справі нове рішення, яким зобов`язано ОСОБА_2 повернути неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в місце її постійного проживання - держава Україна, шляхом передачі неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матері ОСОБА_1 протягом 1 доби (т.1 а.с.100 - 114, т.3 а.с.11-25).

Ухвалою судді Ростовського обласного суду від 01.03.2019 приведено до виконання на території Російської Федерації рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11.12.2018 (т.1 а.с.115-122).

На виконання ухвали Ростовського обласного суду від 01.03.2019 видано виконавчий лист від 11.03.2019 (т.1 а.с.123-127).

Згідно висновку експерта №24/19, складеного 20.05.2019 за результатами проведення психологічної експертизи:

«1. Ситуація розставання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з її матір`ю ОСОБА_1 шляхом насильного відібрання (викрадення) дитини її батьком ОСОБА_2 була психотравмувальною для неї.

2. Наслідками такого відібрання є наступні: втрата матері на 52 дні була великим горем для Аріни, яке призвело до пролонгованого стресу; після повернення до матері дитина має неврологічні ускладнення (відповідно до медичної документації) та порушення базової довіри, яка формується у дитини через встанвоення емоційного контакту з матір`ю (або іншим провідним опікуном). Наслідком порушення базової довіри можуть бути ускладнення у встановленні близьких та довірливих стосунків у подальшому житті дитини, підвищений рівень тривожності особистості. Невпевненість у собі тощо.

3. Ситуація насильного відібрання (викрадення) дитини її батьком ОСОБА_2 є актом психологічного насилля.

4. Малолітня ОСОБА_6 з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища не спроможна надавати оцінку відношенню кожного з батьків до неї, але спроможна виявляти прихильність до одного з них, а саме - до матері ОСОБА_1 .

5. Відношення дитини ОСОБА_5 до матері ОСОБА_1 характеризується наступним чином: в підсвідомості Аріни матір представляється позитивною фігурою, є авторитетним та любимим членом родини, є провідним з батьків. ОСОБА_7 прагне до емоційного контакту з нею, воліє, щоб матір завжди була поруч, відчуває до неї любов, але має нестійку довіру, через травмувальні події, відчуває невпевненість у підтримці матері, боїться втратити її знову, чіпляється за матір навіть під час сну. В цілому, дитячо-батьківські відносини Аріни з ОСОБА_1 характеризуються психологічною комфортністю, є «дружніми» та близькими. До батька ОСОБА_2 . ОСОБА_7 має негативне ставлення, боїться його, не бажає спілкуватися з ним, уникає бесіди про нього, відчуває тривогу під час розпитування про батька.

6. Сімейна ситуація, індивідуально-психологічні особливості батьків (матері - ОСОБА_1 , батька - ОСОБА_2 , особливості їх виховної поведінки впливають на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дитини наступним чином: аналіз матеріалів, наданих на дослідження, та психологічна діагностика (дитини та її матері) дозволяє встановити, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 наявні близькі стосунки та тісний зв`язок, який поступово налагоджується після травмувальних подій. Матір сприяє своєчасному та всебічному розвитку дитини, піклується нею, забезпечує психологічний добробут. Аналіз матеріалів, наданих на дослідження, та психологічна діагностика дитини дозволяє зробити висновок, що спілкування Аріни з рідним батьком ОСОБА_2 справляє негативний вплив на психологічне здоров`я дитини.

7. В інтересах дитини не є доцільним забезпечення її контактів з батьком ОСОБА_8 , бабусею ОСОБА_9 та дідусем ОСОБА_10 з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, актуальної ситуації розвитку. Експертом рекомендовано утримання від контактів з батьком ( ОСОБА_2 , бабусею ОСОБА_9 та дідусем ОСОБА_10 з наступних обставин: 1) акт несподіваного різкого примусового відібрання Аріни від матері на дуже тривалий з психологічної точки зору час свідчить про грубе нехтування інтересами дитини з боку батька та дідуся з бабусею, про порушення базових принципів виховання; 2) на цей час батько ОСОБА_2 , бабуся ОСОБА_9 та дідусь ОСОБА_10 не є значущими дорослими у житті Аріни, сприймаються нею як сторонні особи, викликають негативні переживання; 3) дитина потребує спокою та стабільності, відсутності тривожних факторів, впливаючих як на неї, так і на її матір». (т.1 а.с.129-137).

Згідно відповіді в.о.директора Комунального некомерційного підприємства «Чорноморська лікарня» Чорноморської міської ради Одеської області від 02.05.2019 №01/15-749 ОСОБА_1 зверталась 11.03.2019 на прийом до дільничного лікаря-педіатра зі скаргами на порушення психоемоційного стану, порушення сну дитини ОСОБА_5 , а також 21.03.2019 до лікаря-невролога. Дитині встановлено діагноз: Синдром підвищеної нервово-рефлекторної збудливості з порушенням нічного сну. Призначене медикаментозне лікування. 18.04.2019 видано направлення до дитячого невролога КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня», де 22.04.2019 встановлено діагноз: заїкання, клонічна форма, інсомнія. Призначено медикаментозне лікування (т.1 а.с.207-208).

Згідно відповіді Чорноморського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 27.05.2019 № 01-12/264, 18.04.2019 до центру звернулась ОСОБА_1 щодо надання психологічних послуг її дитині ОСОБА_6 після того, як вона повернулась від батька, з яким прожила деякий час в Росії (т.1 а.с.210).

ОСОБА_1 26.04.2019 звернулась до Служби у справах дітей Чорноморської міської ради із заявою про постановлення на облік доньки ОСОБА_6 як дитини, яка постраждала від насильства з боку батька ОСОБА_2 , бабусі ОСОБА_9 та дідуся ОСОБА_10 (т.1 а.с.212-215).

Наказом служби у справах дітей від 26.04.2019 №20 малолітня ОСОБА_11 поставлена на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах (психологічне насильство з боку батька) (т.1 а.с.216, т.2 а.с.66).

Рішенням виконавчого комітету Чорноморської міської ради №207 від 25.07.2019 рішення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області від 28.11.2018 №368 «Про встановлення порядку зустрічей ОСОБА_2 з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » визнано таким, що втратило чинність (т.2 а.с.47, т.3 а.с.35).

Рішенням Залізничного районного суду м.Ростова-на-Дону від 04.04.2019 у справі №2-412/2019 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , державний орган, компетентний надати висновок по суті спору - МКУ «Відділ освіти Залізничного району м.Ростова-на-Дону» про визначення місця проживання неповнолітньої дитини залишено без задоволення (т.2 а.с.68-80).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 13.09.2018 у справі №501/2269/17 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.с.81-85).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 30.05.2019 у справі №501/1635/19 видано обмежувальний припис, яким ОСОБА_2 обмежено спілкування з малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонено наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 і малолітньої ОСОБА_5 , заборонено розшукувати ОСОБА_1 і малолітню ОСОБА_5 та вести листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб з ОСОБА_1 і малолітньою ОСОБА_5 .

Вказаним судовим рішенням встановлено факт вчинення стосовно дитини - ОСОБА_6 - домашнього насильства з боку її батька ОСОБА_2 за описаних вище обставин (т.2 а.с.86-90, т.3 а.с.85).

Постановою Одеського апеляційного суду від 05.04.2021 рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30.05.2019 змінено, викладено мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Так, в мотивувальній частині рішення суд першої інстанції послався на пункт 1 ч.2 ст.3 Закону № 2229-VIII, який стосується домашнього насильства щодо подружжя, а потрібно було зазначити п.13 ч.2 ст.3 Закону № 2229-VIII, який стосується домашнього насильства відносно дитини, так як матеріали справи свідчать саме вчинення насильства відносно дитини.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітньою особою, яка постраждала від домашнього насильства у формі психологічного насильства, яке було здійснено шляхом насильного відібрання (викрадення) дитини її батьком ОСОБА_2 (т.2 а.с.91-100, т.3 а.с.86-95).

Маршрутними квитанціями, а також розрахунковими документами підтверджено придбання з березня 2019 року авіаквитків, ліків та речей для малолітньої ОСОБА_5 всього 16425,00 рублів, що за курсом станом на 05.03.2019 р. складає в загальній сумі 6607,64 грн. (16235,00 руб х 4,07/10) (т.2 а.с.109-124).

В зв`язку із зверненнями до медиків, проходженням медичних досліджень Аріни позивачем на дитину витрачались додатково кошти на медичні препарати, послуги у лабораторії «Смартлаб», придбання іграшок, планшету Самсунг, велосипеду для її лікування та психологічного заспокоєння. Також, позивачем придбаний диван «Берегиня Азалія» вартістю 6299,00 грн. і планшет «Самсунг» вартістю 6689,99 грн. (т.2 а.с.122-124).

Всього, позивачем витрачено додатково кошти у розмірі 30343,88 грн.

Виходячи з рівності прав та обов`язків, половина зазначених додаткових витрат в сумі 15171,94 грн. підлягає стягненню з відповідача в порядку ч.2 ст.166, ст.185 СК України.

Таким чином, загальна сума додаткових витрат склала: 6607,64 грн. + 15171,94 грн. = 21779,58 грн.

Згідно висновку виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області як органу опіки та піклування від 01.11.2021, доцільно позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.с.168-174).

Згідно розрахунку по сплаті аліментів від 01.10.2021 станом на 01.10.2021 заборгованість по сплаті аліментів згідно виконавчого листа № 501/2269/17, виданого 12.11.2018 Іллічівським міським судом Одеської област, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становило 13 783,00 грн., яку відповідачем ОСОБА_2 сплачено 13.10.2021 (т.2 а.с.182-183).

Згідно висновку експерта №93, складеного у період з 30.04.2021 по 28.04.2022, у малолітньої ОСОБА_5 на теперішній час виявлено порушення адаптації (згідно міжнародної статистичної класифікації хвороб МКХ-10 F 43.2.). Зазначений стан у ОСОБА_5 є придбаний. Вищезазначений стан може знаходитися у причинно-наслідковому зв`язку з вчиненням щодо малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашнього насильства у формі психологічного насильства, яке було здійснено шляхом насильного відібрання (викрадення) дитини її батьком ОСОБА_2 в жовтні 2018 року, та нанесеною в результаті таких дій дитині психоемоційною травмою (т.2 а.с.224-250, т.3 а.с.1-10).

Копіями медичної документації підтверджено факти відвідування малолітньою ОСОБА_6 лікарів та встановлення їй діагнозів (т.4 а.с.16-137).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала суду, що з червня 2016 року по 20.10.2018 її донька ОСОБА_1 та онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали в Україні, в місті Чорноморську Одеської області без відповідача ОСОБА_2 . Вона перебувала у м.Львові 20.10.2018, коли їй подзвонила донька ОСОБА_1 та повідомила про викрадення ОСОБА_2 дитини ОСОБА_7 . З початку листопада 2018 року по березень 2019 року ОСОБА_1 перебувала в місті Ростові-на-Дону Російської Федерації з метою пошуку дитини та повернення її в Україну. За період відсутності, ОСОБА_7 змінилась, стала нервовою, погано спить, була занадто збудженою, що викликало необхідність звертатись до лікарів.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала суду, що 20.10.2018 вона перебувала на відпочинку біля моря на території бази відпочинку «Ювілейний», що знаходиться на території села Молодіжне Овідіопольського району Одеської області та стала свідком того, як раптом невідомий молодий чоловік схопив дитину та швидко побіг до автомобіля, який чекав на нього. Молода жінка, якою виявилась ОСОБА_1 , сильно кричала та намагалась зупинити автомобіль, проте автомобіль штовхнув її у стегно передньою частиною та поїхав. Тоді ОСОБА_1 сіла в інший автомобіль, намагаючись догнати автомобіль, в якому увезли дитину. ОСОБА_13 стала збирати покинуті жінкою речі, коли згодом вона повернулась, щоб їх забрати. ОСОБА_13 надала ОСОБА_1 свій контакт для зв`язку у випадку необхідності надання свідчень правоохоронним органам і суду.

V. Оцінка Суду.

Відповідно до статей 15-16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції про права дитини права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до положень ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Стаття ст.164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, одна з яких, передбачена п.2,3 ч.1 цієї статті - це ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та жорстоке поводження з дитиною.

Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Жорстоке поводження з дитиною - будь-які форми фізичного, психологічного, сексуального або економічного насильства над дитиною, зокрема домашнього насильства, а також будь-які незаконні угоди стосовно дитини, зокрема вербування, переміщення, переховування, передача або одержання дитини, вчинені з метою її експлуатації з використанням обману, шантажу чи уразливого стану дитини (ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», п.3 Порядку взаємодії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, закладів та установ під час забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі таких, що можуть загрожувати їх життю та здоров`ю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 800 від 03.10.2018).

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що відповідач тривалий час не виконував батьківських обов`язків щодо доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоча мав таку змогу.

Крім того, своєю поведінкою, яка виразилась у раптовому відчуженні батьком матері від малолітньої дитини, ОСОБА_2 нехтував потребами своєї доньки ОСОБА_7 , чим порушив права дитини на належне батьківське виховання.

Відповідач ОСОБА_8 не довів зміну своєї поведінки щодо дитини, прагнення здійснювати належне піклування за нею. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку.

Ураховуючи, що ОСОБА_2 в порушення вимог статті 150 СК України, свідомо не виконував обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, застосував до ОСОБА_6 психологічне насильство шляхом насильного відібрання дитини, що спричинило останній психоемоційну травму та як наслідок - психічне захворювання, притягувався до адміністративної відповідальності у зв`язку з перешкоджанням матері виконувати свої батьківські обов`язки щодо малолітньої ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Оскільки позов в частині позбавлення батьківських прав задовольняється, а особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина друга статті 166 СК України), підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину.

Так, згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані також брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові витрати. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Платіжними документами, наявними у справі, підтверджено фактично понесені позивачкою ОСОБА_1 витрати на дитину ОСОБА_6 в загальній сумі 21779,58 грн., яка складається з коштів у сумі 6607,64 грн. на придбання авіаквитків для ОСОБА_6 після її повернення матері з метою повернення в Україну, а також половини суми коштів, витрачених на медичні препарати, послуги у лабораторії «Смартлаб», придбання іграшок та інших речей для лікування та психологічного заспокоєння дитини, в розмірі 15171,94 грн., що підлягають стягненню з відповідача.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем ОСОБА_1 судового збору в сумі 908,00 грн., яка в зв`язку із задоволенням позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на її користь.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263, 265 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа: орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області) про позбавлення батьківських прав, стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) додаткові витрати на малолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в загальній сумі 21779,58 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського

Суду Одеської області М.І.Петрюченко