Справа № 211/6065/21
Провадження № 2/211/1159/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кривий Ріг в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент Банк» про визнання недійсним кредитного договору,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який неодноразово уточнювала, остання редакція від 02.05.2022 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23.12.2020 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , вона оформила товарний кредит, договір «Розстрочка» № ANWOF3049 на суму 2799 грн., укладений з Акціонерним товариством «Акцент Банк». При укладені кредитного договору представник відповідача видала позивачу кредитну карту з мінімальним кредитним лімітом в 1000,00 грн., пояснивши це тим, що вона необхідна для сплати частинами її кредиту. Після чого без її згоди було збільшено кредитний ліміт. 31.12.2020 року невідомими особами була взломана її сім карта Київстар, та списано з її рахунку 21040 грн.

За її заявою був закритий кредит по договору № ANWOF049 на суму 2799 грн. за № IECL-OADS-LC0O-F0F0 від 21.01.2021 та визнано шахрайським та недійсним.

Крім того, в процесі переписки з банком їй стало відомо, про ще один кредитний договір № 048977, про наявність якого їй взагалі не відомо, та який також просить визнати недійсним.

У зв`язку з шахрайськими діями відповідача, їй також завдана моральна шкода та погіршився стан її здоров`я. У зв`язку з чим вона перенесла хірургічну операцію та понесла матеріальні витрати. У зв`язку з переживанням та стресами внаслідок протиправних дій відповідача, терор від колекторів, погрожування з вимогами сплатити кошти, отриманими шахраям, у неї погіршився стан здоров`я, вона прооперована у травні 2021 року, були понесені витрати на ліки в розмірі 11843,67 грн., та завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 50000,00 грн.

З метою захисту свої прав, змушена звернутися до суду та просить суд визнати недійсним з моменту його укладання кредитний договір № 048977, про наявність якого їй нічого не відомо, та визнати договір «Розстрочка» № ANWOF049 від 23.12.2020 року повністю виконаним та закритим. Стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн., матеріальну шкоду у розмірі 11843,67 грн. та компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

21.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені.

Позивач до суду надав заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» звернувся до суду із відзивом на позовну заяву, в якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позову в повному обсязі, не заперечував, що кредитний договір «Розстрочка» № ANWOF049 від 23.12.2020 року повністю виконаний та закритий. Не визнає вимоги щодо шахрайських дій працівників банку та вимоги щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № ANWOF049 від 23.12.2020 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2799,00 грн. ( а.с. 42).

22.06.2021 року відповідно до довідки № G643-U7LD-G101-H6CC АТ «Акцент Банк» ОСОБА_1 станом на 22.06.2021 рік має заборгованість перед АТ «А-Банк» в сумі 24753,73 грн. за наступними договорами № 048977, угода № SAMABWFC6 від 11.01.2021 року, № 887024, угода № SAMABWFC6 від 11.01.2021 року ( а.с. 47).

Згідно довідки АТ « Акцент-Банк» від 21.01.2021 року № IECL-0ADS-LC0O-F0F0, видана ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору № ANWOF049 від 23.12.2020 не має. Дата закриття кредиту 19.01.2021 рік, що також не заперечується і самим банком ( а.с. 53).

Згідно довідки АТ « Акцент-Банк» від 05.02.2021 року № 20.1.0.0.0/7-20210115/103, кредитний договір оформлений на ім`я ОСОБА_1 № 048977 визнано шахрайським та недійсним ( а.с. 54).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Проте, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Оскільки вимоги, які ставляться позивачем в даному позові щодо визнання недійсним кредитного договору № 048977 та визнання договору «Розстрочка» № ANWOF049 від 23.12.2020 року повністю виконаним та закритим, врегулювано, ще до подачі позовної заяви, то в цій частині суд вважає відсутнім предмет спору.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про вчинення щодо неї шахрайських дій, які призвели до зняття з її картки кредитних коштів сторонніми особами, оскільки в силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд згідно із вимогами ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі поданих учасниками справи доказів.

Всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України, позивачем не надано суду доказів звернення до правоохоронних органів по фактах, які вона оспорює, тим самим не доведено неправомірності дій третіх осіб щодо несанкціонованого користування її кредитними коштами.

Зважаючи на зазначене, доводи ОСОБА_1 про шахрайське заволодіння грошовими коштами з кредитної картки будь-якими належними доказами не підтверджені.

Окрім цього, такі посилання позивача не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки відсутність кримінального провадження та обвинувального вироку щодо вчинення шахрайських дій конкретними особами, в силу презумпції невинуватості, не може свідчити про вчинення злочину стосовно неї.

В той же час суд зауважує, що вина кредитора в розголошенні персональних даних карткового рахунку відповідача не встановлена. Між банком та відповідачем виникли кредитні правовідносини, які повинні виконуватися відповідно до норм ЦК України, а у випадку доведення винуватості у вчиненні шахрайських дій третіми особами, позивач, як потерпіла сторона, вправі звернутися до конкретних винних осіб з цивільним позовом про відшкодування заподіяних збитків в рамках кримінального провадження або ж у порядку цивільного судочинства після ухвалення обвинувального вироку.

Щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом статті 23 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При цьому, до істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

З огляду на вищевикладене, закон пов`язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи.

Проте, судом встановлено, що під час розгляду справи, в порушення положень ст. 76-81 ЦПК України, стороною позивачки не було надано суду жодного належного і допустимого доказу, що зі сторони відповідача їй була спричинена моральна шкода та матеріальна шкода, як і не було надано будь-якого доказу на підтвердження реального розміру цієї шкоди та причинного зв`язку.

Таким чином, під час розгляду справи не встановлено протиправних дій відповідача, що призвели до моральної шкоди, її розмір, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачем не наведено достатньо доказів та аргументів на підтвердження та обґрунтування своїх позовних вимог. Інші наявні в матеріалах справи докази, а також доводи позивача, викладені у позові, висновків суду не спростовують та підстав для задоволення позову повністю чи частково не дають. З урахуванням наведеного, суд відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні її вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно приписів п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

За таких обставин у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу слід також відмовити.

Керуючись ст. 11 ст. 12, 81, 89, 133, 141, 247, 263, 265, 274 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент Банк» про визнання недійсним кредитного договору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.09.2022 року.

Суддя: Н. О. Сарат