Справа №402/431/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2022 р. Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді: Ясінського Л.Ю.

секретаря судового засідання: Льошенко О.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Благовіщенське Кіровоградської області цивільну справу в порядку загального провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа:Орган опіки і піклування Благовіщенської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Анікєєнко Є.О. яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася в суд з даним позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Орган опіки та піклування Благовіщенської міської ради , в якому просить розірвати шлюб та визначити місце проживання сина ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 , посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, так як втрачено взаємоповагу, взаєморозуміння. Саме з цього приводу в лютому 2022 року між подружжям припинено шлюбні відносини та відповідач виїхала на постійне місце проживання до міста Києва. Подальше спільне проживання не можливе та протирічить інтересам позивача та дитини, так як постійні лайки між батьками погіршують психологічний стан дитини. Сторони не можуть дійти згоди щодо офіційного місця проживання спільної дитини, що стало підставою позивачу для звернення з позовом до суду.

Ухвалою Ульяновського районного суду від 17 серпня 2022 року відкрито провадження в даній справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Адвокат Анікєєнко Є.О., позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, надіслали до суду заяву якою підтримують заявлені вимоги та просять розглядати справу у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву якою визнає заявлені вимоги та просить розглядати справу у її відсутність.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Благовіщенської міської ради не з`явилась, надіслала до суду заяву, якою не заперечує щодо задоволення заявлених вимог та просить розглядати справу у її відсутність.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст.206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що 28 квітня 2007 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області за актовим записом № 13 ( а.с.7).

У даному шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження від 02 грудня 2010 року ( а.с.8).

Згідно довідки про склад сім`ї та проживання № 669, виданої 11 серпня 2022 року головою Благовіщенської міської Кіровоградської області, позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 і його сім`я складається : дружина ОСОБА_2 , 1987 р.н. зареєстрована за цією ж адресою, однак не проживає та син ОСОБА_1 , 2010 р.н. зареєстрований та проживає за цією ж адресою ( а.с.9).

Відповідно до акту обстеження умов проживання №122 від 26.07.2022 року сімї ОСОБА_1 , складеного комісією на підставі наказу начальника Служби у справах дітей Благовіщенської міської ради №166 від 26.07.2022 року вбачається, що за адресою місця проживання позивача та його сина АДРЕСА_1 умови проживання задовільні. В будинку чисто , кімнати об лаштовані сучасними меблями. Сім`я забезпечена продуктами харчування, засобами гігієни, сезонним одягом та взуттям. Дитина має власну кімнату з спальним та робочим місцем, персональним комп`ютером, телефоном. Дитина забезпечена всім необхідним для розвитку та виховання ( а.с.11).

Як вбачається із характеристики на учня Благовіщенського навчально-виховного комплексу №2 « Заклад загальної середньої освіти 1-111 ступенів заклад дошкільної освіти «Дивоцвіт» Благовіщенської міської ради учень ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в даному навчальному закладі, має достатній рівень навчальних досягнень з усіх предметів, дисциплінований, не допускає пропусків у років без поважних причин. Батько та мати завжди цікавляться навчанням сина і беруть активну участь у житті і вихованні сина, постійно підтримують зв`язок з школою та класним керівником ( а.с.12).

До виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дітей для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дітей. Діти, які не досягли 14 років, повинні проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з батьків.

Питання про визначення місця проживання дітей має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Отже, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнала в підготовчому судовому засіданні, відзив на позовну заяву не подавала, умови проживання позивача є належними для проживання дитини, та те, що судом не встановлено, що позивач зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, чи веде аморальний спосіб життя, то суд, вважає, що є всі підстави проживання ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 .

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити та визначити місце проживання ОСОБА_3 , 2010 року народження, разом з батьком ОСОБА_1 .

Крім того, суд зауважує, що мати, у разі визначення місця проживання дитини з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно дитини та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

В силу вимог статті 141 ЦПК України та згідно заявленої вимоги позивача, судові витрати залишити по фактично понесеним.

На підставі ст. ст. 7, 19, 141, 153, 155, 160, 161 СК України, ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 82, 141, 258-268, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В АЛ И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 28 квітня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області за актовим записом № 13.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище ОСОБА_4 .

Копію рішення направити до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Ульяновським РС УДМС України в Кіровоградській області 03.03.2016 року, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Очаківським МРВ УМВС України в Миколаївській області 23 липня 2997 року, місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області, місцезнаходження: Кіровоградська область Голованівський район місто Благовіщенське вулиця Промислова 23/54, код ЄДРПОУ 05402697.

Суддя: Л.Ю. Ясінський