З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 вересня 2022 року справа № 542/644/22
провадження № 2/542/248/22
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Кашуби М.І.,
за участю секретаря судового засідання Бабенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина,
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина.
Позивачка мотивувала свої вимоги тим, що з відповідачем вони мають спільного сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2021 року у справі №542/1406/21 ОСОБА_3 було визнано недієздатним та призначено її у якості опікуна.
Вказала, що на даний час син проживає із нею та перебуває на її утриманні.
Зазначила, що ОСОБА_2 здоровий та працездатний, має можливість брати участь в утриманні свого непрацездатного сина, однак свого обов`язку не виконує, тому вона вимушена звернутися до суду.
Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01 серпня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження.
Позивачка. в судове засідання не з`явилася. Надала заяву, в якій просила справу розглядати за їі відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 25).
Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Відзиву на позов не надав.
Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися.
Ухвалою суду від 20.09.2022 вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи встановлено, що батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що свідчать записи у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Новосанжарського районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 3).
Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №108157 від 27.05.2021, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом з дитинства з першою «А» групою інвалідності (а.с. 9).
Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2021 року у справі №542/1406/21 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було визнано недієздатним, а також встановлено над ним опіку та призначено його опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-12). Рішення суду набрало законної сили 21.01.2022.

Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_2 , виданого Новосанжарським РВ УМВС України в Полтавській області, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7 зворот).

Згідно із довідкою про реєстрацію місця проживання особи №1194/08-09 від 29.10.2019, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.1998 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 3 від 15.05.2006), визначено: у частині, яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними є особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Особою з інвалідністю є повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність. Дитиною з інвалідністю є особа до досягнення нею повноліття (віком до 18 років) зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні»).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина.

Статтею 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Таким чином, аналіз змісту ст. 198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина).

Згідно зі ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є інвалідом першої групи «А» з дитинства, інвалідність встановлена безстроково, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, оскільки в нього відсутня можливість працевлаштування.

Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про щоденну потребу людини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також те, що обов`язки з утримання сина є рівними для обох батьків.

Так, за змістом положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Водночас, відповідачем не надано до суду доказів щодо наявності обставин, які б унеможливлювали надання ним матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_3 у розмірі, визначеному позивачкою.

Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду.

Таким чином, беручи до уваги сукупність таких обставин, як досягнення ОСОБА_3 повнолітнього віку, встановлення йому інвалідності, існування потреби у матеріальній допомозі, відсутність даних щодо неможливості надавати таку допомогу відповідачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, аліменти на період недієздатності сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 07.07.2022 і на весь період його недієздатності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 07.07.2022 і на весь період його недієздатності.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 в інтересах сина ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.