05.09.2022 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
Головуючого судді Чішман Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Лайчук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Хільчевського Сергія Олександровича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
Представник позивача адвокат Хільчевський Сергій Олександрович звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 19.02.2021 у сумі 40 000,00 (сорок тисяч) доларів США, що еквівалентно 1 090 392,00 (один мільйон дев`яносто тисяч триста дев`яносто дві) грн та стягнути з відповідача витрати, пов`язані з розглядом справи у сумі 18 903, 92 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 19.02.2021 між позивачем та відповідачем укладено договір позики. Відповідно до умов договору позивач передав, а відповідач отримав у позику 20 000, 00 (двадцять тисяч) доларів США, з кінцевим терміном повернення коштів 31.12.2021. У додатку 1 до договору позики відповідач шляхом власноручного написання затвердила факт передачі їй коштів. Відповідно до п.1.2 Договору позики, сторони добровільно та взаємно погодили, що позичальник зобов`язується щомісячно сплачувати позикодавцю проценти за користування грошовими коштами у розмірі 10 (десять) % місячних. В супереч вимогам договору позики відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, визначені умовами д оговору позики та допустив прострочення виконання зобов`язання у зв`язку з чим станом на 22.12.2021 заборгованість відповідача перед позивачем складає 40 000,00 (сорок тисяч) доларів США, що еквівалентно 1 090 392,00 (один мільйон дев`яносто тисяч триста дев`яносто дві) грн згідно курсу національного банку. Вказана заборгованість складається з 20 000,00 доларів США (545 196, 00 грн) заборгованість за сумою позики та 20 000,00 доларів США (545 196, 00 грн) заборгованість по процентам за користування грошовими коштами. Позивачем 11.06.2021 та 25.11.2021 направлялись вимоги (досудові попередження) про необхідність усунути порушення умов договору позики, проте обидві повернулись з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи поведінку відповідача по справі та неможливість досудового врегулювання спору позивач звернулася до суду з метою захисту своїх прав.
Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 10.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.23).
11.07.2022 представником відповідача подано відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що відповідач дійсно підписала договір позики від 19.02.2021, однак договір був лише домовленістю про наміри отримати гроші в майбутньому, що передбачено п.3.1 даного договору. додаток №1 до договору позики відповідач не підписувала і грошові кошти не отримувала. Даний факт можуть підтвердити свідки (а.с.37-39).
11.07.2022 представником позивача подано відповідь на відзив. В спростування позиції відповідача, що викладено у відзиві, представник позивача зазначає, що відповідно до статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики. Договір позики був укладений у письмові формі, а тому рішення суду не може ґрунтуватись на показаннях свідків для підтвердження того, що гроші не були насправді одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості ніж встановлено договором (а.с.40-42).
28.07.2022 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив. У запереченнях представник зазначив, що відповідач наполягає на тому, що підписаний нею договір позики від 19.02.2021 був лише домовленістю про наміри в майбутньому отримати гроші. Додаток №1 до договору позики відповідач не підписувала і грошові кошти не отримувала. Стороною позивача не надано оригіналу додатку №1 до договору позики від 19.02.2021 для проведення почеркознавчої експертизи з метою спростування чи підтвердження дійсності підпису відповідача на даному документі (а.с. 48-50).
В судове засідання, яким закінчено розгляд справи сторони та їх представники не з`явились, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином, від представників обох сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 54; а.с.56). Представник позивача до заяви долучив оригінал Договору позики від 19.02.2021 та додатку №1 (а.с.55) для долучення до матеріалів справи, проти винесення судом заочного рішення не заперечував.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності усіх умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.211, 280 ЦПК України суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного.
Судом встановлено, що 19.02.2021 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики (а.с.5).
Відповідно до умов договору позикодавець передає позичальнику у власність гроші, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей на умовах та в строки, встановлені договором. Сторони взаємно та добровільно погодили, що позичальник зобов`язується щомісячно сплачувати проценти за користування грошовими коштами, що надані у позику за цим оговором, у розмірі 10 (десяти)% місячних.
Пунктом 2.1 договору передбачено, що сума позики складає 20 000,00 (двадцять тисяч) доларів США, що станом на дату укладення договору еквівалентно 556 800,00 (п`ятсот п`ятдесят шість тисяч вісімсот) грн за офіційним курсом НБУ. Позикодавець зобов`язаний надати позику протягом 2-х днів з моменту підписання договору. Факт отримання позичальником від позикодавця позики засвідчується складанням додатку №1 до договору. Позика надається готівковими коштами позикодавця.
Пунктом 4.1 договору встановлено, що строк надання позики позичальнику починається з моменту підписання даного договору і закінчується 31.12.2021, тобто позика повинна бути повернута до 31.12.2021. Позичальник зобов`язаний у строк, до 31.12.2021, повернути щомісячними частинами всю суму позики та процентів за користування нею.
Позивачем виконано свої зобов`язання та на виконання умов п.3.1 договору позики від 19.02.2021 надано відповідачу грошові кошти у розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) доларів США, що станом на дату укладення цього Договору еквівалентно 556 800,00 (п`ятсот п`ятдесят шість тисяч вісімсот) грн за офіційним курсом НБУ. Факт отримання кошів відповідачем у розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) доларів США підтверджується додатком №1 до договору позики від 19.02.2021, про що відповідачем зроблено власноруч запис (а.с.6).
Представником позивача до матеріалів справи долучено оригінал договору позики від 19.02.2021 та додаток №1 до зазначеного договору (а.с.55).
Позивач зверталася до відповідача з досудовими вимогами 11.06.2021 (а.с.7-9) та 25.11.2021 (а.с.10-13) щодо повернення всієї суми позики у розмірі 20 000,00 доларів США (545 196, 00 грн) та сплати процентів за користування нею у розмірі 20 000,00 доларів США (545 196, 00 грн) як передбачено умовами договору позики від 19.02.2021, зокрема пунктами 1.2, 5.1, 5.2, однак станом на момент звернення до суду заборгованість за договором позики не погашена.
Частина перша ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стаття 629 ЦК України прямо передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. (п.2 ч.1 ст. 1046 ЦК України).
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року по справі №6-63цс13 викладена правова позиція, відповідно до якої письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Статтею 553 ЦК України, передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 1151 ЦК України передбачено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, щодо не отримання коштів, оскільки відповідачем та його представником до суду не надано жодних доказів, які б спростовували вимоги позивача, договір позики відповідачем не оспорювався.
На підставі викладеного, оскільки судом встановлено, що між сторонами було укладено договір позики, гроші були передані, факт передачі підтверджується додатком №1 до договору позики, відповідач свої зобов`язання не виконала, суму боргу не повернула, суд дійшов висновку, що права позивача порушено, заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення у повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат суд враховує наступне.
За положеннями ст.ст. 133, 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано суду копію договору про надання правової допомоги № 12/21 від 18.11.2021 року. Відповідно до зазначеного договору розмір гонорару становить 8 000, 00 грн.
Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За вказаних вище обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 8 000, 00 грн., що на думку суду є співмірним та відповідає принципу розумності.
Згідно із ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2 ) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 10 903,92 грн.
Керуючись ст.ст.270, 526, 553, 625, 629, 1046-1049, 1051-1052 ЦК України, ст.ст.13, 78, 81, 133,141, 147, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 364 ЦПК України,-
Позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Хільчевського Сергія Олександровича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованість за договором позики від 19.02.2021 року 20 000, 00 доларів США та відсотки за користування коштами в розмірі 20 000, 00 доларів США, а всього 40 000 ( сорок тисяч) доларів США, що еквівалентно ( станом на 23.12.2021р) 1 090 392, 00 гривень.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 05.09.2022 року.

Суддя Л.М. Чішман