Провадження № 22-ц/4808/870/22
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

20 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Девляшевського В.А.,

ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2014 року під головуванням судді Хоростіля Р.В. у м. Івано-Франківську у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, та пені,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2014 року, позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 26 лютого 2007 року в розмірі 58 672,49 долари США, що за курсом НБУ станом на 31.10.2013 становить 468 969,19 грн, з яких: 37 486,42 доларів США (по курсу НБУ 299 628,96 грн) - кредитна заборгованість; 16 179,16 доларів США (по курсу НБУ 129 320,03 грн) - заборгованість по процентам; 3 520,95 доларів США (по курсу НБУ 28 142,94 грн) - пеня за прострочення сплати кредиту; 1 485,96 доларів США (по курсу НБУ 11 877,26 грн) - пеня за прострочення сплати процентів, а також судовий збір у розмірі 860,25 грн з кожного.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 01 серпня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2014 року у цій справі залишено без задоволення. Підставами для такого висновку суд зазначив, що відповідач ОСОБА_1 міг і повинен цікавитися станом розгляду справи, надати всі необхідні докази та вчасно звернутися з заявою про перегляд заочного рішення.

На заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2014 року ОСОБА_1 05 серпня 2022 року подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року залишена без руху з підстав, що оскаржуване заочне рішення ухвалене судом за правилами ЦПК України, що діяли до 15 грудня 2017 року, і апелянтом не обґрунтовується поважність причин для пропуску строку подання заяви про перегляд заочного рішення та не порушується питання про поновлення строку апеляційного оскарження. Апелянту надано строк десять днів з дня отримання копії ухвали для виправлення недоліків: подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням підстав для його поновлення та обґрунтування поважності причин для пропуску строку подання заяви про перегляд заочного рішення.

На виконання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 подав пояснення щодо строків подання апеляційної скарги.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що ухвалою Івано-Франківського міського суду від 01 серпня 2022 року його заяву про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2014 року у цій справі залишено без задоволення у зв`язку з неподанням доказів, що підлягають оцінці при розгляді цієї справи та мають істотне значення для правильного її вирішення. При цьому, ухвали про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення судом першої інстанції не постановлялося.

Відповідно до пп. 13 п. 1 Перехідних положень ЦПК України (в діючій редакції) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ст. 228 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваного рішення) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Статтею 231 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваного рішення) врегульовано порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення. Зокрема, частинами 3 та 4 вказаної статті передбачено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

При цьому інша сторона позбавлена можливості оскаржити ухвалу про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення з підстав вирішення такої заяви по суті та невирішення питання поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України (в редакції чинній на даний час) у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Частиною 1 ст. 294 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваного рішення) передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21) зазначено, що «Глава 11 «Заочний розгляд справи» Розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України встановлює особливі умови та порядок проведення заочного розгляду справи, ухвалення заочного рішення, подання і розгляду заяви про його перегляд, а також скасування й оскарження цього рішення. Так, відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення до суду, який це рішення ухвалив, на предмет наявності передбачених частиною першою статті 288 ЦПК України підстав для його скасування, і оскаржити таке рішення у загальному порядку (статті 284-288 ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (стаття 284 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду заяви про перегляд заочного рішення).

Форму заяви про перегляд заочного рішення, вимоги до її змісту, підписання, додатків, кількості копій визначають частини перша - сьома статті 285 ЦПК України. До неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього кодексу (частина восьма статті 285 ЦПК України), яка регламентує порядок залишення позовної заяви без руху та її повернення.

Цей припис треба розуміти як такий, що стосується невиконання саме тих вимог, що передбачені у частинах першій - сьомій статті 285 ЦПК України. Якщо учасник справи оформив заяву про перегляд заочного рішення без дотримання саме вказаних вимог, тобто неналежно, до цієї заяви застосовуються положення статті 185 ЦПК України. В інших випадках її положення до заяви про перегляд заочного рішення незастосовні. Ухвалу про повернення такої заяви можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від заочного рішення (пункт 22 частини першої статті 353 ЦПК України).

Прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви. Заява про перегляд заочного рішення повинна бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження (стаття 286 ЦПК України).

За змістом речення першого частини першої вказаної статті суд зобов`язаний прийняти до розгляду заяву про перегляд заочного рішення, якщо вона відповідає вимогам частин першої - сьомої статті 285 ЦПК України, тобто є належно оформленою.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Отже, не у всіх випадках, коли до суду надійшли документи після спливу процесуального строку, ці документи слід залишати без розгляду. Так, якщо відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення поза межами встановлених частинами другою та третьою статті 284 ЦПК України строків, то це згідно з положеннями Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України не звільняє суд від обов`язку застосувати порядок, визначений статтею 287 ЦПК України, та у зв`язку з пропуском строку на подання заяви про перегляд заочного рішення постановити ухвалу про залишення цієї заяви без задоволення, якщо немає підстав для задоволення заяви про поновлення відповідного строку.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження (частина третя статті 287 ЦПК України).

Оскільки кожну належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд зобов`язаний згідно з реченням першим частини першої статті 286 ЦПК України прийняти та невідкладно надіслати її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи, тому немає ґрунтовних підстав вважати, що визначений статтею 287 ЦПК України порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення застосовується тільки до розгляду цієї заяви по суті але не застосовується до розгляду на предмет дотримання строку її подання. Тому, оскільки спеціальне правове регулювання, передбачене Главою 11 Розділу ІІІ ЦПК України, охоплює порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, поданої поза межами встановленого строку, то немає підстав залишати її без розгляду на підставі статті 126 ЦПК України.

Процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у частині третій статті 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

З огляду на наведені приписи у випадку, якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та з цієї причини залишив без задоволення останню, особа може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску такого строку. Передбачене у реченні другому частини четвертої статті 287 ЦПК України спеціальне правило про початок відліку строку на апеляційне оскарження заочного рішення застосовне лише до тих рішень, які суд ухвалив за правилами, що діють з 15 грудня 2017 року».

Верховний Суд у постанові від 09.02.2022 у цій справі, провадження № 61-8253св21, врахував саме такі висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Усуваючи недоліки апеляційної скарги ОСОБА_1 посилався на те, що його заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення у зв`язку з неподанням доказів, що підлягають оцінці при розгляді цієї справи та мають істотне значення для правильного її вирішення, а ухвали про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення судом першої інстанції не постановлялося.

Враховуючи, що оскаржуване рішення ухвалено за правилами, що діяли до 15 грудня 2017 року, він не обґрунтував поважність причин для пропуску строку подання заяви про перегляд заочного рішення та ним не порушувалося питання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2014 року у цій справі, суд першої інстанції в ухвалі від 01 серпня 2022 року вказав, що в матеріалах справи наявні докази, що на час ухвалення заочного рішення судові повістки про виклик відповідача із зазначенням місця, дати та часу розгляду справи направлялись за останньою відомою адресою місця проживання та реєстрації ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.67 т.1). Таким чином, судом здійсненні всі можливі заходи для належного повідомлення відповідача про слухання справи та для здійснення ним захисту своїх прав та інтересів. Копія заочного рішення суду від 20 січня 2014 року була направлена за адресою зареєстрованого у встановленому законом місцем проживання відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 86 т.1). Крім цього, в матеріалах справи наявне повідомлення про вручення особисто ОСОБА_1 15 квітня 2014 року рекомендованого поштового відправлення (а.с. 169 т.1), що підтверджує його обізнаність про перегляд Апеляційним судом Івано-Франківської області заочного рішення від 20 січня 2014 року у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 . Отже, відповідач ОСОБА_1 мав можливість поцікавитися про стан розгляду справи та надати всі необхідні докази, звернутись з заявою про перегляд заочного рішення вчасно.

Апелянт ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд цього заочного рішення 25.07.2022, тобто більш, ніж через вісім років після його ухвалення. При цьому, він був належно повідомлений про час та місце судового розгляду та знав про розгляд справи, але не цікавився станом відомого йому судового провадження.

Жодних обґрунтованих доводів щодо поважності причин пропуску такого значного строку подання заяви про перегляд заочного рішення апелянтом наведено не було та ним не порушувалося питання про поновлення строку апеляційного оскарження.

У пункті 9 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Таким чином, оскільки заочне рішення ухвалено за правилами, що діяли до 15 грудня 2017 року, тому оскарження рішення суду через надмірно тривалі строки (у цьому випадку більш ніж через 8 років) після ухвалення рішення, без обґрунтування поважності причин для пропуску такого надмірного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення та без порушення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вважається втручанням у принцип правової визначеності.

У пунктах 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява №32053/13) від 29.10.2015 року, яке набуло статусу остаточного 29.01.2016 року, Суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява №52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява №3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

Також, в п. 41 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява №8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява №50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: 1) апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню; 2) є ухвала про закриття провадження у зв`язку з відмовою від раніше поданої апеляційної скарги цієї самої особи на це саме судове рішення; 3) є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення; 4) скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили. Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Вимоги ухвали апеляційного суду від 23 серпня 2022 року щодо обґрунтування поважності причин для пропуску строку подання заяви про перегляд заочного рішення та подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням підстав для його поновлення апелянтом не виконано.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 357, 358 ЦПК України, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 185, 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2014 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з часу постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

В.А. Девляшевський