ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Ковалевської Л.М.,

за участю секретаря Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Фастові Київської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 оскаржувана особа: Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на дій головного державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костецького М.М. при накладенні арешту та грошові кошти,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця, в якій просив суд визнати протиправними та незаконними дії головного державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костецького М.М. щодо накладення арешту на його грошові кошти, а також, скасувати постанову головного державного виконавця Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м.Київ) про арешт коштів боржника від 31 травня 2022 року в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходили від ТОВ «Трансавторесурс» як заробітна плата ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

Скаргу мотивував тим, що він є стороною виконавчого провадження №48683990 з виконання виконавчого листа №2-1024/09 від 12 червня 2009 року, виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення аліментів в розмірі ј частини на користь ОСОБА_2 на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Заявник з 18.03.2019 працював на посаді слюсаря-водія у ТОВ «Трансавторесурс», де на картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «Приватбанк» він отримував заробітну плату, але на підставі постанови про арешт коштів боржника від 31 травня 2022 року головним державним виконавцем Костецьким М.М. безпідставно та передчасно накладено арешт на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

Вважає, що зазначена постанова, зокрема в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме на заробітну плату, що міститься на рахунку, який відкритий в АТ КБ «Приватбанк» прийнята з порушенням вимог ст. ст. 48, 52, 56, 59 ЗУ «Про виконавче провадження» та Конституції України. Вказаний рахунок використовується для нарахування та отримання заробітної плати, тобто даний рахунок має спеціальний режим використання, а накладення арешту на такий рахунок та/або звернення стягнення на кошти, які містяться на такому рахунку заборонено Законом. Заробітна плата є джерелом його існування та забезпечення життя, проте в результаті накладення арешту на рахунок в АТ КБ «Приватбанк» він позбавлений можливості користуватися коштами тривалий час. Тому, він змушений звернутися до суду з даною скаргою.

Скаржник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив задовольнити.

Представник Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до канцелярії суду подав письмову заяву, в якій просить розглянути справу в їх відсутності.

Між тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, вислухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали справи, вважає, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження №48683990 з виконання виконавчого листа №2-1024/09 від 12 червня 2009 року, виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення аліментів в розмірі ј частини на користь ОСОБА_2 на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

ОСОБА_1 з 18.03.2019 працював на посаді слюсаря-водія у ТОВ «Трансавторесурс», де на картковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «Приватбанк» він отримував заробітну плату.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно п. 2 ст. 10 Закону заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Частиною 1 ст. 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Перевіривши матеріали цивільної справи судом встановлено, що на примусовому виконанні у Фастівському міськрайонному відділі ДВС ЦМУ МЮ України (м. Київ) перебуває виконавчий лист №2-1024/09 від 12.06.2009 виданий Слов`янським міськрайонним судом Донецької області.

17.07.2017 з Подільського районного відділу ДВС міста Київ надійшло виконавче провадження №48683990 з виконання виконавчого листа №2-1024/09 від 12.06.2009, виданого Слов`янським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі ј частини всіх видів заробітку на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Станом на 05.08.2015 заборгованість становить 32 761,95 грн.

31 травня 2022 року головним державним виконавцем Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м.Київ) Костецьким М.М. у даному виконавчому провадженні було винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , якою було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Як вбачається із матеріалів справи, 11.07.2022 ОСОБА_1 звернувся із заявою на ім`я Начальника Фастівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василенко М.Б., в якій просив зняти арешт із його рахунку № НОМЕР_1 відкритий в АТ КБ «Приватбанк», який використовується для зарахування заробітної плати.

Між тим, 18.08.2022 року ОСОБА_1 отримав відповідь №1930.46/28016-8 за підписом Начальника Фастівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василенко М.Б., в якій йому повідомлено, що станом на 18.07.2022 сума не погашеного боргу по аліментах складає 39534,19 грн., та сума штрафу 37680,11 грн. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна (коштів) боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до Довідки №1-03/06 від 03.06.2022 встановлено, що ОСОБА_3 працює на посаді слюсар-водія в ТОВ «Трансавторесурс» з 18.03.2019. На карту НОМЕР_1 АТ «Приватбанк» проводиться виплата заробітної плати.

Зі звіту про здійснені відрахування та виплати від 20.11.2019 по 02.06.2022 вбачається, що ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата.

А згідно Наказу (розпорядження) №15-к від 30.06.2022 ОСОБА_1 звільнено з посади слюсара-водія з 30.06.2022 відповідно до ст.36 ч. 1 КЗпП України.

Відповідно до п. 2 ст. 48 Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно із ч. 3 ст. 52 Закону не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Статтею 59 Закону визначено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до ст. 68 Закону стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявник посилається на те, що заробітна плата є єдиним джерелом його доходу, накладення арешту на рахунок позбавляє його права на отримання зарплати та достатній життєвий рівень, порушує його права. Вважає, що постанова, зокрема в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме заробітну плату, що міститься на рахунку, який відкритий в АТ КБ «Приватбанк» прийнята з порушенням вимог ст. ст. 48, 52, 56, 59 ЗУ «Про виконавче провадження» та Конституції України.

Накладення арешту на рахунок боржника, який призначений також і для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасне здійснення таких виплат, що невідворотно призводить до порушення конституційних прав особи.

Відповідно до пункту 2 статті 48 Закону забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати, є рахунком із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а відокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 916/73/19, від 10 жовтня 2019 року №916/1572/19, 17 січня 2020 року у справі № 340/1018/19.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Державний виконавець мав вжити всіх заходів для перевірки тієї обставини, чи не є картковий рахунок боржника ОСОБА_1 рахунком із спеціальним режимом, однак цього не зробив.

Арешт коштів на рахунку НОМЕР_1 , який відкритий у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , позбавляє останнього можливості отримувати заробітну плату, яка є основним джерелом існування, поставило його у скрутне матеріальне становище, а тому порушує його права.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність захисту прав скаржника в межах даного судового провадження шляхом скасування оскаржуваної постанови по виконавчому провадженню №48683990 про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку НОМЕР_1 , який відкритий у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , оскільки накладення арешту на вказаний рахунок, суперечить порядку звернення стягнення на кошти та, як наслідок, позбавляє скаржника коштів на існування.

Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення ( поновити порушене право заявника).

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 5, 12, 79-81, 442, 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 оскаржувана особа: Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на дій головного державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костецького М.М. при накладенні арешту та грошові кошти задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костецького М.М. в частині накладення арешту на кошти боржника - неправомірними.

Скасувати постанову головного державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костецького М.М. від 31.05.2022 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №48683990 про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на картковому рахунку НОМЕР_1 , який відкритий у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Л.М.Ковалевська