Справа № 523/2518/22
Провадження №2/523/2863/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря Дзюба Г.І.

за участю прокурора Карпової Є.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до Одеської обласної прокуратури про зняття арешту. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини.

Так ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_4 ), яка після вступу у шлюб набула прізвище чоловіка ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), на праві спільної часткової власності належить 2/3 (дві треті) частини квартири під АДРЕСА_1 . Право власності на вказане майно зареєстровано у встановленому законом порядку та підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_2 від 27.11.1995 року щодо 1/3 (однієї третьої) частини квартири та договором дарування № 5180 від 21.09.2007 року щодо 1/3 (однієї третьої) частини квартири.

18.01.2022 року представником Позивача адвокатом Сільницьким І.В. було здійснено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Так, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 295193416 від 18.01.2022 року, стало відомо, що на підставі постанови Прокуратури м. Одеси № б/н від 18.01.2008 року, на квартиру АДРЕСА_1 накладені арешти: арешт нерухомого майна, який зареєстровано: 18.01.2008 року 11:47:26 за № 6418876 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, 65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26; арешт нерухомого майна, який зареєстровано: 18.01.2008 року 11:50:57 за № 6418983 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, 65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26; арешт нерухомого майна, який зареєстровано: 18.01.2008 року 15:07:35 за № 6421921 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, 65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26. Як Позивачу стало відомо, вищезазначені арешти були накладені у зв`язку із розслідуванням кримінальної справи № 02 (за КПК України у редакції 1960 року), порушеної за ознаками злочинів, передбачених ч.ч. 2,3,4 ст. 190, ч.ч. 2,3 ст. 358 Кримінального кодексу України. При цьому, у Єдиному державному реєстрі судових рішень (ЄДРСР) наявне таке, що набрало законної сили рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15.03.2021 року по справі № 523/13830/20, у якому судом вирішено аналогічне питання, а саме: скасування арешту нерухомого майна, накладеного у межах кримінальної справи № 02.

01.02.2022 року адвокат Сільницький І.В. звернувся до Одеського апеляційного суду з адвокатським запитом, у якому просив: - Надати інформацію чи вирішувалося вироком Апеляційного суду Одеської області від 25.02.2012 року у справі № 02 питання про конфіскацію нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 або її частини. - Надати інформацію чи вирішувалося вироком Апеляційного суду Одеської області від 25.02.2012 року у справі № 02 питання щодо зняття арешту із нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , накладеного у зв`язку із розслідуванням кримінальної справі № 02.

07.02.2022 року було отримано відповідь Апеляційного суду Одеської області від 04.02.2022 року, у якій зазначено, що вказаним вироком питання про конфіскацію та про зняття арешту з нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 чи її частини не вирішувалось. Отже, як вбачається із вищенаведеного, судом постановлено остаточне рішення у кримінальній справі № 02, однак питання щодо скасування арешту нерухомого майна Позивача, накладеного в рамках її розгляду, вирішено не було, чим порушено права Позивача як власника квартири.

У свою чергу, арешти, накладені на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , перешкоджають Позивачу як власнику реалізовувати гарантоване законом право володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до пункту дев`ятого розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції 2012 року, арешт майна застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Ця норма узгоджується із вимогами ч. 1 ст. 5 КПК України, згідно якої процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Таким чином, відповідно до положень п. 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції 2012 року, скасування арешту майна, накладеного під час дії кримінально-процесуального Закону в редакції 1960 року, відбувається в порядку, передбаченому цим Законом.

З огляду на зазначене вище, на правовідносини, пов`язані з вирішенням питання про припинення арешту майна Позивача, поширюються норми КПК України 1960 року. Водночас, нормами кримінального процесуального закону передбачені спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності, для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.

Відповідно до ст. 126 КПК України в редакції 1960 року, який був чинний на час накладення арешту на майно Позивача, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. У цій же статті було визначено, що накладений на майно арешт підлягав скасуванню органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. Стаття 170 КПК України в редакції 2012 року визначає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт майна має тимчасовий характер, і його тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, кримінальний закон не передбачає способів захисту права власника або іншого володільця, порушеного внаслідок неприйняття після припинення кримінальної справи обов`язкового процесуального рішення про скасування арешту майна.

Отже, беручи до уваги неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та неможливість іншим чином, окрім звернення до суду із позовом про скасування арешту, захистити право власності Позивача, наявні передбачені законом підстави для усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном Позивача шляхом зняття арешту із частини нерухомого майна, яке на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_6 ), а саме: квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 .

На підставі викладеного, позивач просить:

Зняти арешт із 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , який зареєстровано: 18.01.2008 року 11:47:26 за №6418876 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, 65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26; підстава обтяження: постанова, б/н, 18.01.2008, Прокуратура м. Одеси. 2. Зняти арешт із 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , який зареєстровано: 18.01.2008 року 11:50:57 за № 6418983 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, 65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26; підстава обтяження: постанова, б/н, 18.01.2008, Прокуратура м. Одеси. (а.с. 2-6)

Позиція відповідача.

Відповідно до поданого відзиву, Одеська обласна прокуратура позовні вимоги не визнала у повному обсязі. У відзиві відповідач посилається на те, що позивачка повинна звернутись із клопотанням про скасування арешту в порядку КПК України, а тому вирішувати позовні вимоги у порядку цивільного провадження не має підстав.

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судове засідання представник позивача не з`явився, згідно поданого клопотання просив справу розглянути у його відсутність та задовольнити позовні вимоги. У заяві представник позивача також посилався на те, що адвокат позивача звертався в порядку КПК України до Одеського апеляційного суду із заявою про зняття арешту. Однак ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.08.2022р. їй було відмовлено у задоволенні заяви, посилаючись на те, що вищевказані вимоги необхідно вирішувати у порядку цивільного судочинства.

Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини.

Так ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_4 ), яка після вступу у шлюб набула прізвище чоловіка ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), на праві спільної часткової власності належить 2/3 (дві треті) частини квартири під АДРЕСА_1 . При цьому, 1/3 частка їй належить на підставі свідоцтва про права власності № 9-1958 від 27.11.1995 року (а.с. 26,31), а друга 1/3 частка на підставі договору дарування № 5180 від 21.09.2007 року. (а.с. 33,34). Право власності на вказане майно зареєстровано у встановленому законом порядку.

18.01.2022 року представником Позивача адвокатом Сільницьким І.В. було здійснено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Так, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 295193416 від 18.01.2022 року, стало відомо, що на підставі постанови Прокуратури м. Одеси № б/н від 18.01.2008 року, на квартиру АДРЕСА_1 накладені арешти: арешт нерухомого майна, який зареєстровано: 18.01.2008 року 11:47:26 за № 6418876 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, 65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26; арешт нерухомого майна, який зареєстровано: 18.01.2008 року 11:50:57 за № 6418983 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, 65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26; арешт нерухомого майна, який зареєстровано: 18.01.2008 року 15:07:35 за № 6421921 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, 65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26.

Як Позивачу стало відомо, вищезазначені арешти були накладені у зв`язку із розслідуванням кримінальної справи № 02 (за КПК України у редакції 1960 року), порушеної за ознаками злочинів, передбачених ч.ч. 2,3,4 ст. 190, ч.ч. 2,3 ст. 358 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 9 «Перехідних положень» КПК України 2012 року передбачено, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно зі статтею 409 КПК України (в редакції 1960 року) питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішується судом, який постановив вирок.

Статтею 411 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироку, зокрема про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмови в позові або незастосування конфіскації вироком ці заходи не скасовані.

Арешт на 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яку зареєстровано: 18.01.2008 року за №6318876 та 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яку зареєстровано: 18.01.2008 року за №6418983 арештовано постановою прокуратури м. Одеси №б/н від 21.09.2012 року під час досудового слідства кримінальної справи №02, тобто до набрання чинності КПК України (в редакції 2012 року).

25.02.2013 Апеляційним судом Одеської області у кримінальній справі №02 постановлено вирок за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших. Однак питання щодо скасування арешту на майно не вирішувалося.

Таким чином за результатами розгляду справи судом апеляційної інстанції та його подальшого виконання, питання скасування накладеного арешту не вирішено.

Скасування арешту на майно не може здійснюватися в порядку КПК України (в редакції 2012 року), оскільки арешт на майно накладено до набрання чинності КПК України 2012 року, про що зазначено в п. 9 «Перехідних положень» КПК України.

Скасування вказаного арешту також не може бути здійснено в порядку КПК України (в редакції 1960 року) з наступних підстав.

Відповідно до ст. 126 КПК України (в ред. 1960 року) забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.

Частиною 6 статті 126 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

В порядку КПК України розглядаються скарги на законність і обґрунтованість арешту майна, розв`язання яких потребує перевірки наявності підстав і дотримання процедури, встановлених кримінальним процесуальним законом, тобто вирішення по суті питань, які безпосередньо стосуються порядку здійснення кримінального провадження.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.08.2022р. було відмовлено у задоволенні клопотання власника майна ОСОБА_12 адвоката Сільницького І.В. про скасування арешту майна у кримінальній справі № №02 (справа № 1-2/13).

В ухвалі зазначено, що представник власника майна ОСОБА_12 адвокат Сільніцький І.В. не посилається на необхідність перевірки підстав накладення арешту. Його звернення до суду пов`язане з обмеженням його права накладеним арештом вже після виконання вироку суду.

Таким чином, скасування зазначеного арешту не може відбуватися ні за КПК України (в редакції 1960 року), ні за КПК України (в редакції 2012 року).

Таке рішення апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року по справі №727/2878/19, відповідно до якого, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України (в редакції 1960 року) та не знятого за цим Кодексом після прийняття остаточного рішення по справі, яке набуло законної сили, слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Отже вищевказана обставина спростовує позицію відповідача, щодо можливості зняття арешту в порядку КПК України.

В даному випадку зняття арешту необхідно розглядати за правилами цивільного судочинства, оскільки позивачка вже використала всі можливості способи захисту своїх прав у порядку кримінального судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Нормами ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, які ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають із цивільних правовідносин, відповідно до положень статті 19 ЦПК України, статті 20 ГПК України можуть бути вирішені судом цивільної чи господарської юрисдикції. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі № 911/1247/18.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_13 взагалі була визнана потерпілою у кримінальному провадженні №02 (справа № 1-2/13).

Отже зняття арешту не порушує жодні майнові права цивільних позивачів або потерпілих, а навпаки відновлює порушене право позивачки на здійснення права власності.

На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно задовольнити позовні вимоги та

зняти арешт із 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , який зареєстровано: 18.01.2008 року 11:47:26 за №6418876 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, 65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26; підстава обтяження: постанова, б/н, 18.01.2008, Прокуратура м. Одеси.

зняти арешт із 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , який зареєстровано: 18.01.2008 року 11:50:57 за № 6418983 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, 65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26; підстава обтяження: постанова, б/н, 18.01.2008, Прокуратура м. Одеси.

Керуючись ст.ст.12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265 , 274-279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про зняття арешту задовольнити.

2. Зняти арешт із 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , який зареєстровано: 18.01.2008 року 11:47:26 за №6418876 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, 65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26; підстава обтяження: постанова, б/н, 18.01.2008, Прокуратура м. Одеси.

3. Зняти арешт із 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , який зареєстровано: 18.01.2008 року 11:50:57 за № 6418983 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, 65026, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 26; підстава обтяження: постанова, б/н, 18.01.2008, Прокуратура м. Одеси.

Повний текст рішення буде складено та підписано у п`ятиденний строк з дати проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду в 30 -ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Суддя

Повний текст рішення складено та підписано 23.09.2022