Справа № 283/1446/22
провадження №2/283/423/2022
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2022 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судового засідання Селіною А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Малині цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

служба у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області

про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні дитини з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін

04.08.2022 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Севастьянова О.В., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1165097, звернулася до Малинського районного суду з позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, в обґрунтування якої зазначила, що 22 грудня 2018 року між сторонами зареєстровано шлюб, який розірвано заочним рішенням Малинського районного від 21 жовтня 2021 року по справі №283/723/2021.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час одруження, відповідач вже мала неповнолітню дитину - ОСОБА_4 (в подальшому змінено на ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно судового наказу від 05 жовтня 2021 року по справі № 283/2429/21, з позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У договірному порядку не вдалося вирішити питання щодо участі у вихованні батька дитини, у зв'язку з чим, позивач звернувся до органу опіки та піклування із заявою про визначення порядку його участі у вихованні та спілкуванні із дитиною.

Рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області від 18.02.2022 за № 41, ОСОБА_1 визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, а саме: два рази на місяць у будні дні, за попередньою домовленістю між батьками. Спілкування позивача зі своїм сином має відбуватися на території фактичного місця проживання батька.

Відповідач рішення органу місцевого самоврядування не виконує. Досягти з нею домовленості про побачення з дитиною не вдається, на телефонні дзвінки вона не відповідає. Разом з тим, було відмічено недбале ставлення ОСОБА_2 до виховання та догляду за дітьми. Діти залишалися на тривалий час із сторонньою людиною мали неохайний вигляд, були голодні.

Відповідач перешкоджає побаченням позивача з сином та не дозволяє їм спілкуватися. Також, ОСОБА_2 не дозволяє сину спілкуватися і з бабусею, ОСОБА_6 , яка теж бажає приймати участь у піклуванні про онука.

Вимогами позовної заяви ОСОБА_1 просить суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 ; визначити такі способи участі батька у спілкуванні та вихованні сина:

два рази на місць у будні дні, за попередньою домовленістю між батьками (тривалість одного разу побачень - з середи по п`ятницю), двічі на рік протягом двох тижнів спільний відпочинок батька з сином, спілкування батька з сином має відбуватися на території фактичного проживання батька.

Відповідач ОСОБА_2 згідно відзиву на позовну заяву, відносно позовних вимог заперечила в повному обсязі. Зазначила, що обставини викладені в прозові не відповідають дійсності.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Малинської міської ради не враховано відомостей стосовно особи батька, його способу життя, не були з`ясовані причини з яких позивач не брав участі у вихованні та відвідуванні дитини, не встановлені наявність чи відсутність перешкод зі сторони відповідача у наданні позивачу дитини для спілкування та прийняття участі позивачем у вихованні дитини.

На думку ОСОБА_2 вказаний висновок органу опіки не в повній мірі відповідає інтересам дитини. Зокрема, у висновку не зазначено ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності, зайнятість батьків, результати обстеження умов проживання дитини, батьків. Так, вимогами позову позивач просить визначити участь батька у спілкуванні та вихованні сина двічі на місяць у будні дні, тривалість одного разу побачень з середи по п`ятницю на території фактичного проживання батька

Визначений час зустрічей, з урахуванням вимог воєнного стану, необхідний для забезпечення безпечного перебування дитини поза межами дому з дотриманням усіх правил та запроваджених обмежень. Для перевезення дитини до місця її проживання, необхідно також враховувати ризики часових обмежень (комендантська година) та обмеження свободи пересування громадян та транспорту. Власного транспорту ОСОБА_1 не має, тому систематичні зустрічі два рази на місяць (тривалість одного побачення - з середи по п`ятницю) як того бажає позивач, є ризиком захворюваності дитини у громадському транспорті.

Крім того, віддавати дитину, якій ще не виповнилося трьох років, за місцем проживання позивача або безперервно на 3 дні та двічі на місяць, двічі на рік протягом двох тижнів є недопустимим і стресовим для малолітньої дитини, так як позивач не знає усіх психологічних особливостей дитини та підходів для уникнення стресових ситуацій. Відпочинок можливий, коли дитина подорослішає з урахуванням побажання дитини, без примусового утримання проти її волі. Наразі дитина за своїм віком, психоемоційним розвитком, побутовими навичками не може тривалий час перебувати поза домівкою без матері.

Позивач неналежним чином виконував свої батьківські обов`язки, двічі на рік відвідував дитину, аліменти не сплачував. Найбільш доцільним та зручним для дитини буде встановлення побачень не за місцем проживання ОСОБА_1 , а за місцем проживання дитини, або за погодженням в іншому місці в один з вихідних днів. В задоволенні позову просить відмовити повністю.

Явка сторін по справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно.

Представник позивача адвокат Севастьянова О.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що з моменту народження дитини до розірвання шлюбу між сторонами, ОСОБА_3 проживав з батьками в смт. Гостомель. Тому, місце проживання та обстановка для нього звичні і не створюватимуть дискомфорту чи психологічних труднощів. Окрім цього, графік побачень був узгоджений сторонами.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що жодного разу не перешкоджала позивачу у спілкуванні з дитиною. Однак, ОСОБА_1 не хоче брати участь у вихованні сина. Про що свідчить той факт, що за 2022 рік він забирав до себе дитину лише в кінці січня на чотири дні. В подальшому, в серпні місяці була одна розмова в режимі відео зв`язку. Коли сторони проживали спільно, то позивач не займався вихованням сина, не працював і був відсутній вдома. З дитиною час проводила бабуся. Враховуючи тривалу перерву у спілкуванні та маленький вік дитини, відповідач вважає за доцільне, щоб ОСОБА_1 хоча б декілька разів приїхав до сина та провів з ним час за його місцем проживання. Відносно порядку побачень батька з сином визначеного згідно висновку про розв`язання спору між батьками від 18.02.2022, не заперечує.

Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області Суханова А.В., яка діє на підставі довіреності №546/03-32 від 15.08.2022, в судовому засіданні висловила свою позицію щодо позовних вимог ОСОБА_1 , а саме відносно позовних вимог не заперечила. Зазначила, що не зважаючи на наявність висновку про розв`язання спору між батьками від 18.02.2022, сторони не дійшли згоди щодо побачень батька з сином. Позивач неодноразово повідомляв Службу у справах дітей про створення перешкод відповідачем у побаченнях з сином.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення сторін, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково, виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що 22 грудня 2018 року Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.15). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_2 .

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с.16).

Відповідно до рішення Малинського районного суду по справі №283/2344/21 від 21 жовтня 2021 року, шлюб між сторонами розірвано. (а.с.19-20).

Рішенням виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області №41 від 18 лютого 2022 року за підписом міського голови Ситайла О.Г., встановлено порядок участі батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 , 2019 року народження, який проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 : два рази на місяць в будні дні, за попередньою домовленістю між батьками; спілкування батька з сином має відбуватися на території фактичного місця проживання батька (а.с.21).

Зазначений порядок запропонований т.в.о. начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради Сухановою А. за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 . Так, згідно висновку про розв`язання спору між батьками щодо участі у вихованні малолітньої дитини від 18.02.2022, зазначено, що батьком ОСОБА_1 створено належні умови для зустрічей з дитиною, що підтверджено актом обстеження умов проживання, наданого Гостомельською службою у справах дітей (а.с.22-23).

Мотиви та застосовані норми права.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Під час розгляду справи судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386(ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 141 СК України на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Право батька, матері та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом, закріплено положеннями ст. 153 СК України.

При цьому, у відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, в той час як батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, та мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Як визначено частинами 1-3 статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено порядок вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Так, за її змістом орган опіки та піклування за заявою матері, батька дитини визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (ч. 1 ст. 159 СК України).

В такому випадку, як визначено приписами ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Правовий аналіз вказаних вище положень законодавства дає підстави для висновку, що участь суду при вирішенні питання щодо способу участі батька у вихованні дітей є необхідною у випадку наявності перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, яка створюється одним з батьків іншому, зокрема, у випадку ухилення від виконання рішення органу опіки та піклування.

Згідно з ч. 2 ст. 159 СК України, під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

З матеріалів справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Також судом встановлено, що колишнє подружжя проживає окремо, малолітній син ОСОБА_3 , 2019 року народження, проживає разом з матір`ю в с. Щербатівка Коростенського району Житомирської області. Позивач має активне бажання брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування малолітнього сина з батьком відповідає його інтересам.

Згідно висновку Служби у справах дітей про розв`язання спору між батьками щодо участі у вихованні малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання ОСОБА_1 створені належні умови для зустрічей з дитиною.

В даному випадку між сторонами наявні конфліктні відносини з приводу участі у спілкуванні з дитиною. З позовної заяви позивача вбачається, що він не може в повній мірі брати участь у вихованні свого сина, оскільки мешкає в іншому місті, однак хоче дбати про свою дитину, спілкуватися з ним та приймати участь у його вихованні.

Суд, враховуючи поведінку батька, його відношення до дитини та беручи до уваги інтереси дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, доходить висновку, що ОСОБА_1 не втратив цікавість до свого сина.

З метою дотримання найкращих інтересів дитини, недопущення тривожності, збереження спокійного емоційного стану, поступового відновлення довіри до батька суд вважає за можливе проведення побачень дитини з батьком два рази щомісячно у будні дні тривалістю не більше 24 годин. Побачення та спілкування з дитиною проводити у перший місяць, після набрання судовим рішенням законної сили в присутності матері дитини, в подальшому, без присутності матері дитини за місцем фактичного проживання батька дитини або у громадських місцях культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладах, що призначені для повноцінного розвитку, оздоровлення, відпочинку дитини та відповідають віку та стану здоров`я дитини з дотриманням її безпеки.

Окрім цього, підлягає задоволенню вимога позивача щодо спільного відпочинку з сином протягом 15 календарних днів на рік для його оздоровлення без супроводу матері, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. В цей час ОСОБА_1 має право забирати сина з місця проживання матері, повідомляючи при цьому, де буде знаходитись дитина, та повертати її за місцем проживання матері у визначений попередньою домовленістю час.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини ( рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачиться на шкоду інтересам дитини.

Більш того, суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, його розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.

Враховуючи вище викладене, згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача за подання позову.

Керуючись ст. 4,5,141,264,268 ЦПК України, ст. 153, 157-159 Сімейного кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та спілкуванні з ним.

Визначити способи батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та спілкуванні з ним у виді систематичних побачень з сином без присутності матері за попередньою домовленістю з нею, з урахуванням стану здоров`я дитини. з дотриманням її режиму дня та харчування, погодних умов, з врахуванням карантинних обмежень, умов воєнного стану в періоди:

два рази щомісячно у будні дні (тривалістю не більше 24 години);

протягом 15 календарних днів на рік для щорічного спільного відпочинку і оздоровлення малолітнього ОСОБА_3 без супроводу матері, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. В цей час ОСОБА_1 має право забирати сина з місця проживання матері, повідомляючи при цьому, де буде знаходитись дитина, та повертати її за місцем проживання матері у визначений попередньою домовленістю час.

Побачення та спілкування з дитиною проводити у перший місяць, після набрання судовим рішенням законної сили в присутності матері дитини, в подальшому, без присутності матері дитини за місцем фактичного проживання батька дитини або у громадських місцях культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладах, що призначені для повноцінного розвитку, оздоровлення, відпочинку дитини та відповідають віку та стану здоров`я дитини з дотриманням її безпеки.

В решті вимог позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати в сумі 992,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 19 вересня 2022 року.

Суддя