Справа № 372/2794/20
Провадження № 2-78/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Лимаренко О.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в реалізації права розпоряджатися земельною ділянкою, третя особа Головне управліня Держгеокадастру у Київській області,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в реалізації права розпоряджатись земельною ділянкою, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Київській області в якому просив визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_4 , кадастровий номер :03:032:0040.

В обгрунтування позову вказав, що йому належить на праві приватної власності земельна ділянка № НОМЕР_1 розміром 0,081 га на підставі рішення Козинської селищної Ради народних депутатів від 29.09.1994 року №33/71 та земельна ділянка № НОМЕР_2 розміром 0,039 га на підставі Козинської селищної Ради народних депутатів від 27.06.1997 року №55/1.Дані земельні ділянки передано для садівництва. На них наявний державний акт. Вказані земельні ділянки були в 1999 роках огороджені парканом, фактична межа (огорожа) земельних ділянок між позивачем та відповідачем з боку земельної ділянки відповідача, ОСОБА_4 була встановлена ним особисто. Позивач зазначає, що з дня встановлення фактичних меж земельних ділянок між сусідами та по день пред`явлення позову до суду претензій землекористувачі не мали. 04.12.2019 року між позивачем та ТОВ «Кадастровий квартал» укладено договір на виконання робіт із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), в ході виконання робіт виконавець повідомив про унеможливлення виконання робіт, відповідно до Предмету договору та вимог законодавства, земельна ділянка відповідача відповідно до ДЗК накладається на земельну ділянку позивача. Площа накладення складає 0,0096 га. Межі земельних ділянок, що належать позивачу на праві приватної власності позивачем не змінювались, фактичні межі позивача та відповідача встановлені. Однак відповідач не бажає переробляти свою технічну документацію, відповідно до фактичних меж, не погоджується встановити юридичні межі відповідно до фактичних з урахуванням державних актів, а тому позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою суду від 15 вересня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

26 листопада 2020 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування у Відділі в Обухівському району Головного управлінні Держгеокадастру у Київській області копію технічної документації із землеустрою щодо складання кадастрового плану на земельну ділянку кадастровий номер :03:032:0040 ОСОБА_4 в с/т «Озерне» Козинської селищної ради Обухівського району Київської області та інформацію щодо актуального власника земельної ділянки.

17 грудня 2020 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 05 березня 2021 року за клопотанням позивача призначено судову земельно-технічну експертизу у справі, провадження у справі зупинено.

Ухвалою від 14 грудня 2021 року відновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в реалізації права розпоряджатись земельною ділянкою, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Київській області.

Ухвало суду від 19 січня 2022 року закрито провадження у справі в частині вимог до ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 09.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених у позові підстав та просив задовольнити, пояснив, що вони з ОСОБА_4 , а пізніше з ОСОБА_3 є суміжними землекористувачами. Межі їх земельних ділянок огорожені, спору щодо фактичного користування між сусідами нема. Оскільки коордтинати земельної ділянки відповідача накладаються на його земельну ділянку, усувати недоліки виготовленої технічної документації ОСОБА_3 не бажає, зареєструвати свою земельну ділянку у зв`язку з неправомірними діями відповідача позивач не може.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 щодо задоволення позовних вимог заперечила через їх безпідставність та необгрунтованість. Зазначила, що доводи позивача про неправильність, помилковість технічної документації відповідача не доведені належними та допустимим доказами. Заперечує обставини порушення ОСОБА_3 прав відповідача як суміжного землевласника.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, подав 26.10.2020 року пояснення по справі.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що працював у ТОВ «Кадастровий Квартал» та виколнував обміри земельної ділянки ОСОБА_1 . В подальшому йому стало відомо про проблеми з реєстрацією вказаної земельної ділянки. Причина такої проблеми йому достеменно не відома.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно копії державного акту від 03.05.1995 на право приватної власності на землю серії КВ зареєстрованого в книзі записів державних актів №122, на підставі рішення Козинської селищної Ради народних депутатів від 29.09.1994 року №33/71 ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0.081 га, для садівництва, що розташована на території Козинської селищної ради, а на підставі рішення Козинської селищної ради від 27.06.1997 року за №55/1 позивачу належить земельна ділянка площею 0,039 га.

Відповідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії КВ зареєстрованого в книзі записів державних актів №121, на підставі рішення Козинської селищної Ради народних депутатів від 29.09.1994 року №33/71 ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 0.081 га, для садівництва, що розташована на території Козинської селищної ради, а на підставі рішеня виконкому №51/1 від 27.06.95 року земельна ділянка 0,039 га.

ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» в 2008 році було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання кадастрового плану на земельну ділянку ОСОБА_4 в с/т «Озерне» Козинської селищної ради Обухівського району Київської області. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер.

07.08.2020 року ОСОБА_3 подарував вказану земельну ділянку ОСОБА_4 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.11.2020.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

ОСОБА_1 в грудні 2019 року звернувся до ТОВ «Кадастровий квартал» з заявою виготовити та оформити технічну документацію на його земельні ділянки відповідно до державного акту.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Згідно зі статтею 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до частини другої статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За змістом частини другої та пункту "б" частини третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до частин першої та другої статті 55 Закону України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року № 858-IV встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно зі статтею 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки (стаття 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Відповідно до статті 11 вказаного Закону відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

За нормами статті 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування, у тому числі дані Державного адресного реєстру (за наявності); опис меж; площа; міри ліній периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку тощо.

За змістом статті 16 цього Закону земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер; кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі: відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 ЗК України, при їх формуванні, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 ЗК України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Згідно зі статтею 23 цього Закону документація із землеустрою та оцінки земель, яка є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, подається органу, що здійснює внесення таких відомостей, також у формі електронного документа. Вимоги до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа визначаються Порядком ведення Державного земельного кадастру. Електронний документ подається Державному кадастровому реєстратору, який здійснює внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, разом із документацією, яка є підставою для такого внесення, у паперовому вигляді.

Відповідно до частин першої та другої статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа (частина четверта статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (частина шоста статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Аналогічні вищенаведеним приписам містяться та деталізовані у Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051.

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.

Відповідно до пункту 144 Порядку ведення державного земельного кадастру якщо факт невідповідності відомостей державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які і є підставою для внесення таких відомостей, підтверджено державний кадастровий реєстратор за допомогою програмного забезпечення державного земельного кадастру безоплатно виправляє допущену помилку.

Отже, чинним законодавством встановлено порядок виправлення технічних помилок, допущених під час визначення меж суміжних земельних ділянок, однак у матеріалах справи немає доказів того, що позивач скористався цим порядком для усунення перешкод у користуванні своєю земельною ділянкою.

Згідно з статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач звертаючись до суду обгрунтовував свої вимоги тим, що при виготовлені технічної документації встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_4 згідно Державного земельного кадастру накладається на земельну ділянку ОСОБА_1 .

Вказані доводи позивач підтверджував схемою фактичного використання земельних ділянок, комісійним актом земельної комісії Козинської селищної ради від 14 лютого 2020 року яким встановлено, що згідно даних Держгеокадастру земельні ділянки сторін у справі не співпадають з фактичним використанням земельних ділянок їх власниками.

Для вирішення питання щодо розміру накладення земельних ділянок, їх прив`язки до межових знаків необхідні спеціальні знання, якими суд не володіє.

Позивачу судом роз`яснювалось право заявити клопотання щодо проведення судової земельно-технічної експертизи, така експертиза призначалась судом, однак не була проведена через відсутність необхідних відомостей і матеріалів.

Враховуючи вищенаведене, суд позбавлений можливості встановити факт накладення земельних ділянок одну на одну та ступінь такого накладення.

Також при розгляді вказаної справи встановлено, що спору між позивачем та відповідачкою щодо фактичного користування земельними ділянками не має, і вимог щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою позивачем не заявлялося, як не заявлялися вимоги щодо не відповідності фактичного користування відповідачкою земельною ділянкою межам, площам та конфігурації земельної ділянки зазначеної в державних актах на право власності і доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем не подавалося.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.4, 11, 12, 76, 81, 141, 259, 263 ЦПК України , 106, 116, 125 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в реалізації права розпоряджатися земельною ділянкою, третя особа Головне управліня Держгеокадастру у Київській області відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 19 вересня 2022 року.

Суддя Т.В. Проць