Ухвала

21 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 752/22483/20

провадження № 61-7548ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України Петрашка Ігоря Ростиславовича, Державного підприємства «УДВП ІЗОТОП», третя особа - виконувач обов`язків директора Державного підприємства «УДВП ІЗОТОП» Пасєка Олександр Васильович, про визнання наказу незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 05 серпня 2022 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 червня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків. Зокрема, запропоновано надати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити та обґрунтувати підстави касаційного оскарження.

У строк визначений в ухвалі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 направила до Верховного Суду матеріали на усунення недоліків, а саме клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та нову редакцію касаційної скарги.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 29 червня 2022 року обґрунтовано тим, що повний текст постанови апеляційного суду представник заявника отримала 25 серпня 2022 року, що підтверджується заявою, зареєстрованою в апеляційній інстанції 29 червня 2022 року, тому наявні підстави для поновлення строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши доводи клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та надані заявником докази, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені доводи та надані на їх підтвердження докази свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 29 червня 2022 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з урахуванням наступного.

Відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі має бути зазначено підставу ( підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження судових рішень, заявник одночасно посилається на правові висновки, зроблені у постанові Верховного Суду від 09 серпня 2019 року у справі № 645/8927/15-ц, які не враховано апеляційним судом та на відсутність правового висновку Верховного Суду щодо застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах.

Оскільки підстави передбачені пунктами 1 та 3 частини другої статті 389 ЦПК України (неврахування висновку Верховного Суду та відсутність висновку Верховного Суду) можуть бути взаємовиключними, особа, яка подає касаційну скаргу, у разі одночасного посилання на вказані підстави, має конкретизувати у касаційній скарзі яку саме норму (норми) права апеляційний суд застосував без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у подібних правовідносинах, а щодо застосування якої норми (норм) права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Відсутність такої конкретизації у касаційній скарзі свідчить про неналежне виконання вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Крім того, Верховний Суд роз`яснює заявнику, що посилаючись на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу для відкриття касаційного провадження, заявник повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок виклав апеляційний суд з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає незгода з ним.

Таким чином, заявнику необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали.

За змістом частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений, в тому числі і за ініціативою суду.

Оскільки вимоги ухвали Верховного Суду від 10 серпня 2022 року виконані частково, суд вважає за можливе продовжити строк для усунення недоліків вказаної касаційної скарги, зокрема уточнити підстави касаційного оскарження.

Керуючись частиною другою статті 127, статтею 390 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 29 червня 2022 року.

Продовжити представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на усунення недоліків касаційної скарги на десять днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков