Провадження №2/523/933/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2022 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ в натурі та визнання права власності,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності,-

Установив:

На адресу суду 18 грудня 2013 року надійшла зазначена цивільна справа (первісний позов) та відповідно до розподілу судової справи визначеного головуючого суддю Шепітко І. Г.

Ухвалою суду від 20 грудня 2013 року відкрито провадження по справі. (а.с. 21).

Ухвалою суду від 15 січня 2014 року судом прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 (а.с. 39).

Ухвалою суду від 06 жовтня 2014 року судом прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 . (а.с. 90).

Після тривалого розгляду зазначеної цивільної справи, ухвалою суду від 26 лютого 2015 року зупинено провадження по справі до моменту набрання законної сили рішенням по цивільній справі 523/3704/12 (вірний номер справи № 1527/3704/12) за позовом ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою.

У зв`язку з звільненням судді ОСОБА_4 , цивільну справу за №523/19613/13-ц передано на повторний авторозподіл між суддями.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 28 січня 2020 року, визначено головуючого суддю Сувертак І. В.

Справу передано судді Сувертак І. В. 29 січня 2020 року.

29 січня 2020 р. (л.с.140,141) провадження по справі продовжено суддею Сувертак І. В.

03 березня 2021 р. (л.с.150,151) провадження по справі відновлено суддею Сувертак І. В. та продовжено розгляд справи за нормами загального позовного провадження.

Представником позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвокатом Сокалюк В. П. надано на адресу суду клопотання про залишення зустрічного позову ОСОБА_2 без розгляду. (а.с. 191).

ОСОБА_1 (позивач за первісним позовом) та ОСОБА_3 (позивач за зустрічним позовом) в судове засідання не прибули, про розгляд справи обізнані належним чином, причин неявки суду не сповістили та з заявами про відкладення розгляду справи не звертались.

Суд дійшов до висновку про те, що заявлене клопотання позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвоката Сокалюк В. П. про залишення позовних вимог без розгляду підлягає задоволенню, оскільки дана вимога не суперечить вимогам закону та не порушує чиїх не будь прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України: «Суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо: 5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду».

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 (позивач за первісним позовом) та ОСОБА_3 (позивач за зустрічним позовом), суд залишає їхні позовні вимоги без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або не повідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, суд зазначає, що залишення позову без розгляду згідно п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, - це є зобов`язанням суду, який має постановити ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, і якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Суд встановив, що розглядати справу за наявності матеріалів без участі позивача за первісним позовом ОСОБА_1 та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 неможливо, тому суд вважає за необхідне їх позови залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.3,10-13, 14, 18, 209, 133,142ч5, 210. 257ч1, п3,220, 223, 257, 261, 352, 353,354 ЦПК України, ст.12-16 ЦК України, суд,-

Ухвалив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ в натурі та визнання права власності,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя