Справа № 401/1317/22; 2/401/1312/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі : головуючого - судді Гармаш Т.І., при секретарі - Липко О.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську за спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому просить розірвати шлюб з відповідачкою та визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із його батьком ОСОБА_1 .

Свій позов мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, через відсутність почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Фактичні шлюбні відносини припинились. Крім того вони з відповідачам є батьками неповнолітньої дитини. Питання про визначення місця проживання дітей не вирішувалось. Позивач зазначає, що мати після розірвання шлюбу планує виїхати за кордон, тому він просить визначити місце проживання дитини разом із ним.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Дослідивши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7), між подружжям відсутні почуття, на яких ґрунтуються сімейні стосунки, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримуються протягом тривалого часу.

Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя.

У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Із матеріалів справи судом встановлено, що між подружжям відсутні почуття, на яких ґрунтуються сімейні стосунки, шлюбні відносини не підтримуються.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Також суд враховує, що відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд вважає, що таке визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує їх прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин суд вважає за доцільне розірвати шлюб між сторонами.

Із матеріалів справи встановлено, що батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а. с.10).

Встановлено, що родина взята на облік як внутрішньо переміщенні особи, дитина проживає за адресою АДРЕСА_1 . (а. с.13-15)

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач є власником квартири за адресою : АДРЕСА_2 . ( а.с.17).

Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані ст.ст.141,157,159 Сімейного кодексу України,ст.15 Закону «Про охорону дитинства», ст.9 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них.

Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків та прямих контактів.

Відповідно до ч.2, ч. 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 25.01.1996 року, ратифікованої Законом № 69-Y від 03.08.2006 року передбачено, що під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб`єктів батьківської відповідальності і якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння надає можливість дитині висловлювати її думки та приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною.

Враховуючи ті обставини, що на час розгляду справи відповідач не заперечує проживанню дитини разом з батьком, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, суд вважає, що таке визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує їх прав, свобод чи інтересів неповнолітнього сина.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що вони повинні бути покладені на позивача, відповідно до його заяви.

На підставі викладеного та ст. 21, 105, 110, 112, 141, 153,160 Сімейного кодексу України, ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 259, 263- 265, 273 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований Стахановським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області, 23 червня 2000 року, актовий запис № 156.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із його ОСОБА_1 .

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , код НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 .

Суддя Світловодського

міськрайонного суду : Т.І.Гармаш