Справа №278/955/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О.М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши скаргу ОСОБА_1 про визнання бездіяльності начальників Житомирського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та Богунського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) протиправною (незанонною) та зобов`язання вчинити певні дії, боржники: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з вище вказаною скаргою, в обґрунтування якої посилається на те, що на примусовому виконанні у Житомирському ВДВС Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Хмельницький) та Богунського районного ВДВС Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебувають виконавчі листи: № 278/1668/15-к про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 3300,00 грн майнової шкоди та 2000,00 грн моральної шкоди, заподіяної злочином, та № 278/1188/17 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитків, завданих кримінальним правопорушенням, у сумі 3420,00 грн.

Станом на дату подання даної скарги, в результаті протиправної бездіяльності начальників Житомирського районного та Богунського у місті Житомирі відділів ДВС Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вище вказані виконавчі листи № 278/1668/15-к від 31.05.2017 року та № 278/1188/17 від 29.12.2017 року безпідставно не виконані, чим порушені вимоги (положення): п.п. 2.7 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо дотримання таких засад виконавчого провадження, як обов`язковість виконання рішень і розумності строків; ст. 55 КУ України в частині захисту права людини судом, так як згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, а не завершеними судовими провадженнями; порушені права стягувача на відшкодування згідно рішень суду матеріальної, компенсації моральної шкоди і збитків, завданих йому кримінальним правопорушенням.

На підставі вище зазначеного заявник просить суд:

1. Визнати протиправною (незаконною) бездіяльність начальників Житомирського районного відділу Державної виконавчої служби та Богунського відділу Державної виконавчої служби м. Житомир Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в частині невиконання рішення суду щодо примусового стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 8720,00 грн згідно виконавчих листів № 278/1668/15-к від 31.05.2017 року та №278/1188/17 від 29.12.2017 року, такою, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України;

2. Постановити окрему ухвалу щодо начальників Житомирського районного відділу Державної виконавчої служби та Богунського відділу Державної виконавчої служби м. Житомир Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та направити її правоохоронним органам за належністю;

3. Зобов`язати начальників Житомирського районного відділу Державної виконавчої служби та Богунського відділу Державної виконавчої служби м. Житомир Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішень Житомирського районного суду від 14.06.2016 року по справі № 278/1668/15-к та від 14.09.2017 року по справі № 278/1188/17;

4. Зобов`язати начальників Житомирського районного відділу державної виконавчої служби та Богунського відділу Державної виконавчої служби м. Житомир Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) направляти на адресу стягувача ОСОБА_1 копії документів про вчинення виконавчих дій;

5. Постановити окрему ухвалу щодо боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та направити їх до органу досудового розслідування з метою їх притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 382 КК України, за умисне невиконання вироку та рішення судів, що набрали законної сили.

У відзиві на скаргу представник Житомирського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) просить відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі у зв`язку з безпідставністю. Вважає, що скаржником не правильно вибрано спосіб захисту своїх прав та законних інтересів, у даному випадку оскарження дій начальника відділу потрібно здійснювати в рамках адміністративного судочинства (а.с. 64-69).

Від скаржника надійшла відповідь на відзив (а.с. 132-136); просить вимоги викладені у скарзі задовольнити у повному обсязі.

Представником Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) подано відзив на скаргу (а.с. 140-145); просить у задоволенні скарги відмовити за безпідставністю. Мотивує свою позицію тим, що будь-які порушення з боку начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відсутні.

У відповіді на відзив скаржник просить вимоги, викладені у скарзі, задовольнити у повному обсязі (а.с. 226-228).

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Вказав, що рішення суду взагалі не виконуються; відтак його права порушені таким невиконанням, що взагалі суперечить діючим нормам законодавства щодо обов`язковості виконання рішень судів; вказав на бездіяльність як державних виконавців відділів, так і на бездіяльність начальників вказаних відділів державної виконавчої служби.

Представник Житомирського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у судове засідання не з`явилась. У попередніх судових засіданнях просила відмовити у задоволенні скарги; надавала пояснення аналогічні відзиву на скаргу.

Представником Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) подано заяву про розгляд справи без її участі. У попередніх судових засіданнях просила відмовити у задоволенні скарги та надавала пояснення аналогічні з відзивом на скаргу.

Боржники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили; про дату, час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно, належним чином, заяв та пояснень суду не надавали.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 431 ЦПК України - виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Розділом VII ЦПК України передбачено судовий контроль за виконанням судових рішень.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено та сторонами не оспорено, що на виконанні у Житомирському відділі ДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі Житомирський відділ ДВС) перебуває зведене виконавче провадження № 60658503 щодо стягнення боргу з ОСОБА_2 , до складу ВП входять:

-ВП № 55984774 з примусового виконання виконавчого листа № 278/118/17 виданого 29.12.2017 року Житомирським районним судом Житомирської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 збитків, що завдані кримінальним правопорушенням у сумі 3420,00 грн (а.с. 70); 15.03.2018 року відкрито виконавче провадження (а.с. 75-76);

-ВП № 55984880 з примусового виконання виконавчого листа № 278/1668/15-к виданого 03.03.2017 року Житомирським районним судом Житомирської області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3300,00 грн майнової шкоди та 2000,00 грн моральної шкоди, заподіяних злочином (а.с. 71); 15.03.2018 року відкрито виконавче провадження (а.с. 72-73).

15.03.2018 року державним виконавцем Житомирського відділу ДВС Закшевському О. С. скеровувалась постанова про відкриття виконавчого провадження від 15.03.2018 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа номер 278/1188/17 від 29.12.2017 року (а.с. 74).

Державним виконавцем Житомирського відділу ДВС здійснювалось ряд викликів про явку до відділу щодо надання пояснень за фактом виконання виконавчого листа (а.с. 77-81).

З наданих представником Житомирського відділу ДВС документів вбачається, що державним виконавцем здійснено ряд вимог виконавця та запитів до реєстраційних установ про надання інформації щодо боржника (а.с. 86-93, 94-95).

19.11.2019 року та 27.07.2020 року державним виконавцем Житомирського відділу ДВС надавались відповіді на звернення ОСОБА_1 (а.с. 82-83, 84-85).

17.05.2022 року державним виконавцем Житомирського відділу ДВС було здійснено виїзд за місцем реєстрації боржника, а саме: АДРЕСА_1 , однак перевірити майновий стан боржника виявилось неможливим, оскільки двері будинку було зачинено, боржник відсутній, про що складено відповідний акт (а.с. 96).

18.05.2022 року постановою старшого державного виконавця Житомирського відділу ДВС накладено арешт на всі рахунки боржника в межах суми боргу (а.с. 97-98).

Судом встановлено та сторонами не оспорено, що на виконанні у Богунському відділі ДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі Богунський відділ ДВС) перебувають матеріали зведеного виконавчого провадження внесеного до Автоматизованої системи виконавчого провадження за № 69405058 (а.с. 148) про стягнення боргу з ОСОБА_3 ; до складу ВП входять:

-ВП № 55986002 з примусового виконання виконавчого листа № 278/71668/15-к від 31.05.2017 року, який виданий Житомирським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_1 3300,00 грн майнової шкоди та 2000,00 грн моральної шкоди, заподіяних злочином (а.с. 157); 14.03.2018 року відкрито виконавче провадження (а.с. 151);

-ВП № 55986424 з примусового виконання виконавчого листа № 278/1188/17 від 29.12.2017 року, який виданий Житомирським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_1 збитків, що завдані кримінальним правопорушенням у сумі 3420,00 грн, заподіяних злочином (а.с. 153); 15.03.2018 року відкрито виконавче провадження (а.с. 150).

По зведеному виконавчому провадженню державним виконавцем Богунського відділу ДВС здійснювалися ряд запитів до реєстраційних установ з метою перевірки майнового стану боржника (а.с. 183, 184. 185, 187).

Згідно з отриманих відповідей на вище зазначені запити вбачається, що боржник не працює, пенсію не отримує та інших доходів немає; транспортні засоби за боржником не зареєстровані; відкритих рахунків у банківських установах боржник немає та з моменту відкриття виконавчого провадження боржник державний кордон не перетинав (а.с. 172-174, 188-214).

15.03.2018 року державним виконавцем Богунського відділу ДВС винесено постанову про арешт майна боржника (а.с. 159), про що внесені відомості до відповідних реєстрів (160-162).

07.06.2021 року та 05.01.2022 року державним виконавцем Богунського відділу ДВС винесено постанови про арешт коштів боржника (а.с. 178, 181).

06.07.2022 року державним виконавцем Богунського відділу ДВС здійснено виклик боржника (а.с. 182), яким було зобов`язано останнього з`явитися до відділу для сплати боргу або надання підтверджуючих документів про сплату.

21.01.2021 року та 01.12.2021 року державним виконавцем Богунського відділу ДВС здійснені виходи за місцем проживання боржника, а саме: АДРЕСА_2 , однак двері ніхто не відчинив, вдома нікого не було (а.с. 179, 180).

03.12.2019 державним виконавцем Богунського відділу ДВС надавались відповіді на звернення ОСОБА_1 (а.с. 82-83, 84-85).

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Серед основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення: відповідно до ч. 1 ст. 1291 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. (ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження»).

У статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені права та обов`язки державного виконавця.

Частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, зокрема, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Розділом IV Закону України «Про виконавче провадження» визначені загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону , зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Частина 2 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» серед іншого передбачає, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 5 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Приписами ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Відтак вимога, зазначена у скарзі щодо зобов`язання начальників відділів виконавчої служби направляти на адресу стягувача копії документів про вчинення виконавчих дій, не підлягає до задоволення, оскільки не входить до компетенції керівника відділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Проаналізувавши вище викладені норми закону, суд приходить до висновку, що державний виконавець за згаданими виконавчими провадженнями в основном діяв в межах свої повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.

Разом з тим, представниками Житомирського районного та Богунського відділів ДВС на обґрунтування своїх позицій та на підтвердження належного виконання виконавчих листів надано ряд постанов, запитів, вимог, викликів, однак до наданих матеріалів де долучено жодного доказу про те, що процесуальні документи дійсно направлялись сторонам виконавчого провадженні і були отримані чи не отримані ними.

За змістом п. 2 Розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, начальник відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі, може проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи, а також за скаргою стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника).

За наслідками розгляду скарги не встановлено, що начальники Житомирського районного та Богунського ВДВС допустили бездіяльність щодо здійснення перевірки спірних виконавчих проваджень.

Суд не погоджується з доводами заявника щодо обов`язковості накладення з боку виконавчої служби штрафу на боржника за невиконання рішення, оскільки приписами ст. 75 Закону передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Рішення немайнового характеру рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Виконання рішень немайнового характеру регулює розділ VIII Закону України «Про виконавче провадження»; до них відносяться: виконання рішення про відібрання дитини (ст. 64 ЗУ «Про виконавче провадження»), виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною (ст. 65 ЗУ «Про виконавче провадження»), виконання рішення про поновлення на роботі Виконання рішення про виселення боржника (ст. 66 ЗУ «Про виконавче провадження»), виконання рішення про вселення стягувача (ст. 67 ЗУ «Про виконавче провадження).

Відтак, статтею 75 Закону передбачена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі, тобто рішення немайнового характеру, однак виконавчі листи, що перебувають на примусовому виконанні у відділах щодо стягнення боргу на користь ОСОБА_1 передбачають стягнення коштів, а не зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, матеріали скарги не містять доказів того, що в діях боржників є ознаки кримінального правопорушення, немає доказів того, що боржники умисно перешкоджали виконанню рішення чи в інший спосіб порушували вимоги закону про виконавче провадження.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При цьому суд зазначає, що вимоги щодо порядку та обсягу вжиття заходів, а саме - порядку вчинення дій державним виконавцем, то зазначене входить до компетенції державного виконавця, регулюється Законом України "Про виконавче провадження", та суд не має самостійно визначати (встановлювати) перелік та порядок здійснення зазначених дій.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов висновку про те, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Щодо постановлення судом окремої ухвали слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Згідно положень ч. 11 ст. 262 ЦПК України, зокрема, ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

За ч. 3 ст. 262 ЦПК України суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

Отже, положення ст. 262 ЦПК України регламентують порядок та підстави постановлення судом окремої ухвали, як процесуально-правового акту реагування суду на виявлені при вирішенні спору факти порушення чинного законодавства України.

Положення ЦПК України, зокрема, передбачає перелік підстав для постановления судом окремої ухвали, а саме: порушення законодавства чи інші недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб (ч. 1 ст. 262 ЦПК України); зловживання процесуальними правами (ч. 2 ст. 262 ЦПК України); порушення процесуальних обов`язків (ч. 2 ст. 262 ЦПК України); неналежне виконання професійних обов`язків (у тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) (ч. 2 ст. 262 ЦПК України); порушення законодавства адвокатом або прокурором (ч. 2 ст. 262 ЦПК України); наявність у діях (бездіяльності) державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця (ч. 3 ст. 262 ЦПК України); виявлення неправдивих показань свідка (ч. 4 ст. 262 ЦПК України); виявлення неправильного перекладу (ч. 4 ст. 262 ЦПК України); виявлення неправдивого висновку експерта (ч. 4 ст. 262 ЦПК України); виявлення фактів підробки доказів (ч. 4 ст. 262 ЦПК України).

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення (ч. 5 ст. 262 ЦПК України).

З аналізу цих норм вбачається, що постановлення окремої ухвали належить до виключної компетенції суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 лютого 2019 року у справі № 800/500/16 висловлено правову позицію про те, що окрема ухвала суду є процесуальним засобом необхідного належного реагування (судового впливу) на порушення законності, а також на причини та умови, що цьому сприяли, які виявлені ним саме під час судового розгляду. Постановлення такої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Враховуючи те що, умисного порушення прав скаржника саме начальниками вказаних відділів державної виконавчої служби суд не вбачає, відтак вважає, що підстави для постановлення окремої ухвали відсутні. Також відсутні підстави для постановлення окремої ухвали у відношенні боржників.

За таких обставин, розглянувши скаргу заявника, суд не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 260, 477 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання бездіяльності начальників Житомирського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та Богунського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) протиправною (незанонною) та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати начальника Житомирського районного відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішень Житомирського районного суду від 14.06.2016 року по справі № 278/1668/15-к та від 14.09.2017 року по справі №278/1188/17.

Зобов`язати начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішень Житомирського районного суду від 14.06.2016 року по справі № 278/1668/15-к та від 14.09.2017 року по справі №278/1188/17.

Зобов`язати начальника Житомирського районного відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Хмельницький) здійснити належний контроль за рішенням, діями державного виконавця під час виконання рішень Житомирського районного суду від 14.06.2016 року по справі № 278/1668/15-к та від 14.09.2017 року по справі №278/1188/17.

Зобов`язати начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Хмельницький) здійснити належний контроль за рішенням, діями державного виконавця під час виконання рішень Житомирського районного суду від 14.06.2016 року по справі № 278/1668/15-к та від 14.09.2017 року по справі №278/1188/17.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.09.2022 року.

Суддя О. М. Дубовік