У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15 вересня 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяна О.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

14 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулась із позовною заявою до ТОВ «Качай гроші» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вивчивши матеріали позовної заяви суд приходить до висновку, що вона не відповідає вимогам встановлених ст.175 та 177 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» позивач має надати доказ про сплату судового збору у справах немайнового характеру в розмірі 0,4% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду.

Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року встановлений у розмірі 2481,00 грн.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно розмір судового збору має становити 992,40 грн.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 вказує, що на дані правовідносини поширюється дія ЗУ «Про захист прав споживачів», посилаючись при цьому на постанову Верховного Суду у справі №643/2870/18 від 26.02.2020 року.

З даного приводу слід зазначити наступне.

Так, постанові №643/2870/18 від 26.02.2020 року, на яку посилається представник позивача, Касаційним цивільним судом вказано, що при пред`явленні позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає застосуванню положення частини 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Водночас в іншій постанові Верховного Суду від 12.08.2020 року у справі № 638/6060/18 Касаційним цивільним судом зроблено зовсім інший висновок про те, що позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не пов`язаний з порушенням прав споживача. Верховний судом відхилено доводи касаційної скарги з цього приводу, оскільки позивач у позовній заяві не зазначив, в чому полягає порушення прав позивача як споживача.

За таких обставин суд бере до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду яка прийнята пізніше, тобто від 12.08.2020 року у справі № 638/6060/18. Відтак посилання представника позивача на постанову Верховного Суду у справі №643/2870/18 від 26.02.2020 року суд відхиляє.

Щодо посилання позивача на постанову Великої Палати Верховного суду від 21.03.2018 року у справі №761/24881/16-ц, то в такій лише зроблено висновок, що за основу приймається те, що ст. 5 Закону України "Про судовий збір" не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів"). Також у даній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від практики Верховного Суду України про те, що споживач звільняється від сплати судового збору лише при поданні позовної заяви і має сплатити судовий збір за подання до суду, зокрема апеляційної скарги, та зазначено, що порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (ст. 22 "Про захист прав споживачів", ст. 1 ЦПК України у редакції на час постановлення оскарженої ухвали, ст. 2 ЦПК України у редакції на час розгляду справи Верховним Судом). Інших якихось висновків у даній постанові, у тому числі й про те, що на позови про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню поширюється дія ЗУ «Про захист прав споживачів», - Велика Палат Верховного Суду не робила.

Також слід зазначити наступне.

Із системного аналізу положень Закону України "Про захист прав споживачів" слідує, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України "Про захист прав споживачів".

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не зазначає про те, яке саме право споживача порушено у відповідності до Закону України "Про захист прав споживачів".

Суддя констатує, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у відповідності до вимог статті 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України "Про захист прав споживачів", зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до приписів Закону України "Про захист прав споживачів", таким чином надавши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів".

Таким чином, оскільки у позовній заяві позивачем не зазначено яким чином порушуються його права, як споживача, то на дані правовідносини не поширюється дія ЗУ «Про захист прав споживачів», а отже пільг, передбачених ч.3 ст. 22 вказаного Закону позивач не має.

Також позивачем в порушення п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України не зазначено наявність у нього або іншої особи оригіналів виконавчого напису №88763, вчиненого 05.04.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. Оригінал, копія такого виконавчого напису до матеріалів позову не додана.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За цих обставин і згідно ст.185 ч.1 ЦПК України позовну заяву належить залишити без руху та надати позивачу термін на усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ч.1, 260, 261 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - залишити без руху.

Надати позивачу строк на усунення недоліків - протягом десяти днів з дня отримання цієї копії ухвали суду.

Повідомити позивача про те, що в разі невиконання цієї ухвали суду в установлений судом строк, позовна заява буде вважатись не поданою до суду й повернута.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Олена ГОЛЯНА