Провадження № 2/361/2056/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

Свій позов обґрунтовувала тим, що 08 жовтня 2011 року між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 806.

Від спільного шлюбу вони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В останні шість років відповідач працює головним бухгалтером Київського механіко-технологічного коледжу, позивач до середини січня 2021 року працювала менеджером торгової фірми ?ЗООБУС? м. Києва. В середині січні 2021 року, за спільні кошти вони купили однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яку в кінці цього ж місяця продали і зразу ж купили у АДРЕСА_2 двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 . Для проживання в цій квартирі необхідно було виконати внутрішні ремонтні роботи.

В кінці січня 2021 року, після продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_4 відповідач відвіз позивачку з сином до своїх батьків у АДРЕСА_5 , де вони проживали, а сам перебрався проживати у гуртожиток Київського механіко-технологічного коледжу. В селі Бірка вона не мала роботи, тому на початку березня 2021 року вона, з сином ОСОБА_3 , поїхала до її батьків у м. Білгород-Дністровський, де перебували близько місяця. Повернувшись до чоловіка ОСОБА_2 в м. Київ, останній відмовився поселяти їх із сином до себе у гуртожиток. Він знову відвіз їх у село Бірки до своєї бабусі. З цього часу вона і син рідко бачились з відповідачем. Позивач залишилась у вказаному селі без роботи, тому вона з сином матеріально повністю були залежними від відповідача. В цей період часу ОСОБА_2 почав висловлювати свої пропозиції про те, що він купить позивачці з сином однокімнатну квартиру у м. Білгород-Дністровський, куди вони переїдуть жити, а він буде проживати у м. Києві. В спілкуванні з відповідачем вона зрозуміла, що у нього з`явилась інша жінка, тому 22 липня поточного року позивач із сином змушені переїхати проживати до її батьків у АДРЕСА_6 , де вони знаходимся по сьогодні.

З липня поточного року і по даний час відповідач рідко спілкується зі мною по телефону, жодного разу не приїздив до сина, його вихованням не займається і не цікавиться, не вживає будь-яких заходів влаштувати його до дитсадочка. В осінній період син часто хворів. В листопаді місяці поточного року він двічі перебував на стаціонарному лікуванні. Позивач знаходитись біля нього. В зв`язку з цим вона не може влаштуватись на роботу. За вказаний період часу відповідач перерахував їй на матеріальне забезпечення сина 4-ма переказами п`ять, чотири, три та чотири тисячі гривень.

Вище вказані обставини засвідчують те, що відповідач ініціював припинення їх шлюбно-сімейних стосунків. Вони не бачаться, рідко спілкуються по телефону, не ведуть спільного господарства. Кожен із них тривалий час живе окремим життям та інтересами, при цьому вона змушена сама шукати місця для свого проживання з малолітнім сином, сама займається його вихованням та матеріальним забезпеченням.

Вважає, що шлюб між ними в подальшому не може існувати із-за різних поглядів на життя та вирішення сімейних проблем, ігноруванням налагодження сімейних стосунків та інше, що призвело до втрати почуття поваги та взаємної любові.

01 липня 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання до розгляду по суті на 02 вересня 2022 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним у позовній заяві, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав та проти його задоволення не заперечував.

Суд, вислухавши представника позивача, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 806.

Від спільного шлюбу вони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони остаточно припинили сімейні відносини, не ведуть спільного господарства.

Позивач наполягала на розірванні шлюбу, продовжувати подальше спільне життя не бажає.

Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Водночас, положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

За положеннями ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Також, у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бут розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитина-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання.

При цьому, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвати шлюбу.

Отже, встановивши не бажання позивача продовжувати шлюбні стосунки та відсутність будь-яких переконливих доказів того, що сторони вчиняють дії, направлені на збереження сім`ї, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін.

Враховуючи вищевикладене та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач цьому не заперечував, подавши також заяву про визнання позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим.

Керуючись ст. ст. 24, 56, 110, 111, 112,113 Сімейного кодексу України, ст. ст. 200, 206, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08 жовтня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 806,- розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити незмінним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.