Єдиний унікальний номер: 379/1386/19
Провадження № 2/379/7/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Гопкало О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Таращі, в загальному позовному провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законний представник малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про зобов`язання надання правовстановлюючих документів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 16.10.2019 року звернувся до суду з даним позовом, в якому просить зобов`язати відповідачку до 01.12.2019 для оформлення наших спадкових прав надати Овраменко Л.В. приватному нотаріусу Таращанського районного нотаріального округу Київської області (09501, Київська область м. Тараща вул.. Шевченка №74/79) оригінали правовстановлюючих документів на інвестиції у придбанні у ТОВ «СБ ЛТД» квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме договір: №ОМ/1С-К148 (інвестиційного) купівлі-продажу квартири від 21.11.2014 року, укладений між ОСОБА_6 та ТОВ «СБ ЛТД» та договір про забезпечення зобов`язань №ОМ/1С-К148 щодо купівлі-продажу квартири від 21 листопада 2014 року, укладений між ОСОБА_6 та ТОВ «СБ ЛТД».

В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син позивача ОСОБА_6 , який за життя заповіту не склав. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 161 ЦК України є діти спадкодавця: ОСОБА_3 , 1998 р.н., ОСОБА_4 , 2007 р.н.; батьки спадкодавця: ОСОБА_5 , 1948 р.н. та позивач. Згідно рішення Таращанського районного суду Київської області від 30.08.2016 у справі №379/879/16-ц з ОСОБА_6 стягнуто на користь позивача борг за договором позики в сумі 446760 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4467,61 грн.

16.04.2019 ОСОБА_7 приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області було заведено та зареєстровано спадкову справу за № 66/2019 після смерті ОСОБА_6 . На день смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з інвестицій у придбаній у ТОВ «СБ ЛТД» квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Дана інвестиція проводилася на підставі договору №ОМ/1С-К148 (інвестиційного) купівлі-продажу квартири від 21.11.2014 та договору про забезпечення зобов`язань №ОМ/1С-К148 щодо купівлі-продажу квартири від 21.11.2014, укладених між ОСОБА_6 та ТОВ «СБ ЛТД». У зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на інвестиції у придбанні у ТОВ «СБ ЛТД», приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Овраменко Л.В. з питанням видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено. Позивач стверджує, що вище зазначені документи знаходяться у відповідачки, яка їх не надає на його усні прохання. Оскільки, ТОВ «СБ ЛТД» припинило свою діяльність, отримати дані документи у підприємства також є неможливим, що не дає змоги позивачу реалізувати своє право на оформлення спадщини.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав повністю. Пояснив, що вказані документи залишились в Квартирі в Києві, де проживав син. В цій квартирі після смерті сина залишилась відповідачка. Він прохав у відповідачки, щоб надала можливість попасти в квартиру, але вона відмовила. Право власності на цю квартиру в Києві не оформлено, лише було оформлено інвестиції. Про документи відомо від сина, який перебуваючи в лікарні, сказав, що документи в його кімнаті. Через 3-5 днів син помер. В нього був ключ, але не зміг попасти у квартиру, оскільки відповідачка змінила замок. Син не зловживав алкоголем. Син з відповідачкою перестали жити коли позивач перестав допомагати їм матеріально.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні, в режимі конференції, позов не визнала повністю та пояснила, що чоловік зловживав алкоголем. Документів вона не знайшла, в квартирі було все захаращено. Позивач приїжджав, коли її не було вдома, це були новорічні канікули. Будинок на даний час не зданий в експлуатацію. Вона оплачувала комуналку, чоловік не платив. Вона документи бачила лише у нотаріуса при оформленні, більше їх не бачила.

Представник відповідачки адвокат Кочин С.С. у судовому засіданні позов не визнав, вказав, що позов є необґрунтований. Відповідачка сама не змогла оформити документи на квартиру, оскільки нема інвестиційних договорів.

Третя особа ОСОБА_5 у судовому засіданні позов підтримала повністю.

Суд, заслухавши думку сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є сином позивача та ОСОБА_5 (а.с.9), батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.спад.с.4) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.спад.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , про що 05.02.2019 складено Таращанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) актовий запис № 20 та видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 4-6).

Після його смерті до приватного нотаріуса Таращанського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Л.В. звернулися:

16.04.2019 дочка ОСОБА_3 (а.спад.с.1) та ОСОБА_2 , як законний представник малолітньої дочки ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини (а.спад.с.2). В заяві про прийняття спадщини ОСОБА_2 повідомила, що документи які стосуються оформлення спадкових прав її дитини, а також додаткові відомості щодо вирішення питання успадкування, будуть надані пізніше. Цього ж дня було заведено спадкову справу № 66/2019 відомості внесені до Спадкового реєстру України № 64064364 від 16.04.2019 приватним нотаріусом Овраменко Л.В. (а.спад.с.15);

10.05.2019 батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини (а.спад.с.19,20);

16.05.2019 позивач ОСОБА_1 із вимогою про зупинення провадження по спадковій справі до майна померлого ОСОБА_6 , в т.ч. відкласти видачу свідоцтв про право на спадщину до погашення одноразово боргу на його користь іншими спадкоємцями в межах їх часток у спадковому майні. Згідно доданого рішення Таращанського районного суду Київської області від 30.08.2016 у справі №379/879/16-ц з померлого ОСОБА_6 на користь позивача стягнуто борг за договором позики в сумі 446760 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4467,61 гривень (а.с.13-14, а.спад.с.29-30).

Оскільки, після померлого ОСОБА_6 , згідно наданих до матеріалів спадкової справи документів, неможливо визначити склад спадщини (склад спадкового майна) за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги позивача як кредитора приватним нотаріусом Овраменко Л.В. рекомендовано звернутися до судових органів про вирішення справи по суті (а.спад.с.32).

Із останньої сторінки невідомого договору (а.с.52) укладеного між продавцем - ТОВ «СБ ЛТД» (, юридична адреса: 03083, м. Київ, пр-т. Науки,50) та покупцем - померлим ОСОБА_6 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) вбачається, що додатками до нього є:

Додаток №1: Проект Договору про забезпечення виконання зобов`язань №ОМ/1С-К148 від 21 листопада 2014р.;

Додаток №2: Проект попереднього договору до договору купівлі-продажу квартири від 21 листопада 2014 року.

Для забезпечення доказів по цивільній справі адвокат Якименко О.В. звертався до ТОВ «СБ ЛТД» з адвокатським запитом №92/19 про надання копій письмових доказів: належним чином завірену копію договору №ОМ/1С-К148 (інвестиційного) купівлі-продажу квартири від 21.11.2014 та копію договору про забезпечення виконання зобов`язань № ОМ/1С-К148 щодо купівлі-продажу квартири від 21.11.2014, які укладені між ОСОБА_6 та ТОВ «СБ ЛТД) (а.с.16). Проте, лист направлений адвокатом на адресу ТОВ (пр-т. Науки,50, м. Київ,03083) повернувся, за не розшуком одержувача (а.с.17).

З 03.11.2011 по місцем проживання ОСОБА_6 було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 та окрім нього, за даною адресою зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.18).

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 13.09.2016 у справі № 379/787/16-ц (а.с.15) шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , зареєстрований 15 листопада 1997 року Таращанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), актовий запис за № 113 розірвано; малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати з матір`ю; стягнуто з ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї третьої частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи з 20.07.2016 року. В якому зазначено, що «Сімейно-шлюбні відносини вони припинили з осені 2015 року та спільне сімейне господарство не ведуть».

Згідно довідки виконавчого комітету Таращанської міської ради Київської області №143 від 05.02.2019 позивач ОСОБА_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_3 , проживав разом та вів спільне господарство зі своїм сином ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів наведені в ч. 2 ст. 16 ЦК України, пунктом 3 якої визначено, що одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути припинення дії, яка порушує право.

Крім цього, ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, наприклад, договори та інші правочини, створення речей, творча діяльність, результатом якої є об`єкти права інтелектуальної власності, завдання майнової (матеріальної та моральної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених згаданими актами або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або не настання певної події.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц.

Вимоги можуть бути пред`явлені кредитором лише до спадкоємців, які прийняли спадщину. При цьому необхідно враховувати, що прийняття спадщини є вольовим актом, у якому спадкоємець утілює своє рішення прийняти спадщину чи свідомо не користується правом відмовитися від прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується (якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини й не відмовилася від її прийняття), або реалізується в конкретній заяві спадкоємця.

Зі змісту ст. 1281 ЦК України вбачається, що вимога має пред`являтися кредитором безпосередньо до кожного спадкоємця окремо. Однак, зважаючи на положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, претензії від кредиторів спадкодавця може приймати також і нотаріус. Претензії мають бути заявлені в письмовій формі й прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Тобто кредитор має право пред`явити вимоги як безпосередньо до спадкоємця, так і до нотаріуса, який відкрив спадкову справу. Також не виключена й можливість відкриття спадкової справи за ініціативою самого кредитора.

Згідно правової позиції Верховного Суду висловленої у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 758/8549/15-ц «тлумачення статті 1281 ЦК свідчить, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса».

Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси), що визначено ч. 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-XII.

Згідно зі ст. 3 вказаного Закону нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Позивач у визначеному законом порядку звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 та з вимогою про задоволення спадкоємцями вимог кредитора, однак відмовлено у задоволені вимог як кредитора, оскільки згідно наданих документів до матеріалів спадкової справи №66/2019 неможливо визначити склад спадщини (склад спадкового майна).

Сторона позивача посилалася на той факт, що правовстановлюючі документи, які необхідні нотаріусу для визначення складу спадкового майна, знаходяться у ОСОБА_2 , але вона відмовляється у добровільному порядку надати їх для вчинення нотаріальних дій на користь позивача.

Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1). При їх здійсненні особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч. 2). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням правом в інших формах (ч. 3). При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч. 4). Не допускається використання цивільних прав для неправомірного обмеження конкуренції, зловживанням монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція (ч. 5).

У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені чч. 2-5 ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковими для неї. Виконання цивільного обов`язку забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, яка встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

Офіційне тлумачення поняття інтересу, який підлягає захисту, надано в Рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №1-10/2004, яким визначено, що «охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам».

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

За правилом ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що договір купівлі-продажу та договір про забезпечення виконання зобов`язань знаходяться саме у відповідачки, які вона не хоче добровільно надати та своїми діями чинить перешкоди для вчинення нотаріальних дій на користь позивача.

Таким чином, не доведено фактичне місце проживання померлого із відповідачкою на час укладення договорів чи факт їх передачі їй.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно правил статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями ЦК України 3, 5, 14 - 16, 1218, 1268, 1269, 1281, 1282, статтями 3, 4, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 82, 84, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України та Законом України «Про нотаріат», суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законний представник малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про зобов`язання надання правовстановлюючих документів відмовити у повному обсязі.

Повне рішення складено 22.09.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Головуючий:В. І. Зінкін