Справа № 215/3485/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі : головуючого, судді Коноваленка М.І.

секретар судового засідання Коломійчук К.Ю.

представника позивача Дробот В.В.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Співак В.А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

03.08.2018 р. Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулися в суд з позовом, який уточнено 10.09.2018р., до ОСОБА_3 яким збільшили свої позовні вимоги та просили стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором б/н від 16.11.2011 року в розмірі 47862,47 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором.

В обґрунтування вказує, що згідно кредитного договору (заяви) № б/н від 16.11.2011року Банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 11 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України - зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Проте ОСОБА_3 не виконує свої зобов`язання по кредитному договору, у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст.1050, 1054 ЦК України, банк має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Заборгованість відповідача станом на 21.06.2018 року становить 47862,47 грн. і складається з наступних сум: 13264,83 грн. заборгованість за кредитом, 18918,63 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 12923,65грн. заборгованість за пенею, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 2255,36 грн. штраф (процентна складова).

Крім того Банк просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 1762,00 грн. судового збору.

Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Квятковського Я.А. від 27.09.2018 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі розпорядження керівника апарату Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №145 від 22.01.2019 було призначено повторний авторозподіл справи, відповідно до ч.7 ст.33 ЦПК України, в результаті якого головуючим по справі суддею визначено Коноваленка М.І.

Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Коноваленка М.І. від 28.01.2019 вказану справу прийнято до розгляду.

Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.03.2019 постановлено проводити заочний розгляд справи.

05.10.2020 ухвалою суду було скасовано заочне рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні 18.11.2020.

12.01.2021 р. представник позивача звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_3

09.11.2021 р. ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відмовлено в прийнятті уточненого позову від 12.01.2021 р.

Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно довідки про доставку електронного листа на підставі заявки про отримання процесуальних документів відповідно до відповіді на відзив просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачка та представник відповідача - адвокат Співак В.А. 06.09.2022 р. через канцелярію суду надіслала клопотання про проведення судового засідання у її та представника відповідача відсутності. Позовні вимоги АТ КБ Приватбанк не визнає з підстав, викладених ними у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підримала у повному обсязі, зазначила про безпідставність та недоречність посилань представника відповідача на постанову Великої палати Верховного суду №6-16цс15 та постанову від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 у зв`язку з тим, що справа, яка була розглянута Великою Палатою Верховного Суду не є тотожною зі справою, за позовом АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_2 . Зазначила про те, що ОСОБА_2 підписанням анкети-заяви від 16.11.2011 року висловила згоду на укладення кредитного договору у розмірі 11 000 грн. у вигляді встановленого крединого ліміту на карковий рахунок та особистим підписом зазначила про своє ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, де встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказані розміри комісії та штрафів тощо, які були надані їй для ознайомлення, обговорені всі істотні умови. Наголосила на активному користуванні відповідачем кредитним рахунком, частковою сплатою заборгованності, що не спростовано відповідачем, контррозрахунок не наданий, клопотання про судово-економічну експертизу відповідачем не заявлялось. Зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та тарифах, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі, що не суперечиь чинному законодавсву України. Банк забезпечив Позичальнику всі можливі досупи до каркового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою Карти та фінансового телефону, що підверджується наданими письмовими доказами. Відповідачка висловила згоду про укладення договору, ознайомлення з Умовами та правилами його надання та особистим підписом засвідчила вказаний факт, тобто сторонами були обговороні всі істотні умови договору. Відповідачка не зверталася до Банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціювала розірвання договору, що свідчить про прийняття нею діючих умов банківського обслуговування. Просила врахувати при ухвалені рішення висновки Верховного Суду, викладені в Постановах від 10.04.2019 року по справі № 356/1635/16-ц, від 28.03.2019 року по справі № 428/2873/17, від 06.02.2018 року у справі № 755/2720/16-ц, № 666/388/16-ц., від 17.04.2019 р. у справі 666/388/16-ц. Вказала на правомірність списання банком грошових коштів з кредитного рахунку відповідача на погашення заборгованості за кредитом у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в задоволенні позовних вимог просила відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача підримала думку відповідача, свої заперечення обґрунтувала тим, що анкета-заява від 16.11.2011 року не містить істотних умов договору, відсутні дані про розмір кредиту, процентної ставки, умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені та штрафів) за порушення забов"язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Також заперечила факт ознайомлення відповідачки з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, оскільки не мають її підпису, а тому їх не можна вважати складовою кредитного договору, посилаючись на правовий висновок Великої палати Верховного суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, зазначила про неправомірність нарахування відсотків за кредитом.

В заяві-анкеті №б/н від 13.06.2017 р., процентна ставка та неустойка (пеня, штраф) за порушення зобов`язань не зазначена, тому у позивача були відсутні правові підстави для нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язань, але в супереч вимогам вказаної норми матеріального права відповідачка, а ні письмово, а ні в будь який інший спосіб, про збільшення відсотків за кредитом не повідомлялася. Із змісту позовної заяви не вбачається яким та якого саме документу, встановлено відсоткову ставку за використання кредиту, відсоткову ставку за прострочення сплати суми кредиту та розмір штрафів, не міститься жодного доказу, який підтверджує погодження та видачу кредитної картки певного виду.

Крім того, в позові зазначено, що ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 11 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, з огляду на що вбачається безпідставним твердження позивача про розмір заборгованості за тілом кредиту на рівні 47 862,47 грн. без надання будь-яких доказів підтвердження збільшеного кредитного ліміту, що не може вважатися погодженими умовами порядку обчислення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та штрафів та є безпідставним зарахування фактично сплачених відповідачкою коштів на погашення будь-яких видів заборгованості крім заборгованості за тілом кредиту сума яких відповідно з наданого розрахунку є більшою за суму отриманих від банку грошових коштів. Сума фактично повернутих відповідачем коштів у період з 23.09.2013 р. по 21.06.2018 р. складає 46 293,34 грн.

За положеннями статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частинами 1,2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтями 525, 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 624 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст. 1054 ЦК України зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що відповідачка 16.11.2011 року звернулася до банку з Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банк, які разом із Пам`яткою клієнта і Тарифами становлять договір банківського обслуговування. Окрім цього зазначено, що Відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді.

Відповідачка не заперечує факт підписання Анкети-заяви, хоча стверджує, що не була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, умовами кредитування та Тарифами, які не доводились їй працівниками банку до відома.

До позовної заяви Банк наддав Витяги з Тарифів та з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку, копію Наказу банку щодо затвердження Умов та правил надання банківських послуг .

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів та з Умов та правил були надані відповідачці для ознайомлення, та що саме з цими тарифами, Умовами і правилами ознайомилася та погодилася відповідач, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку.

Також, оскільки Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ неодноразову змінювались самим банком, то кредитор міг додати до позовної заяви витяги з Тарифів та з Умов та правил у будь-якій редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

При цьому жодних доказів на підтвердження того, що саме з цією редакцією цих документів була ознайомлена відповідач, позивачем суду не було надано.

У свою чергу підписана відповідачем Довідка про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна 30 днів пільгового періоду на яку посилається позивач не є відповідно до змісту Анкети-заяви тим документом, що у сукупності з іншими складає кредитний договір між сторонами.

Позивач надав суду довідку про видачу на ім`я відповідача карт. Разом з тим, доказів про отримання відповідачем саме кредитної картки Універсальна із зазначенням процентної ставки за користування кредитом, сплату відсотків та нарахування штрафних санкцій, суду не надано.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, а відтак до спірних правовідносин неможливо застосувати положення ч.1 ст. 634 ЦК України.

Суд вважає, що витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідачки, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 16.11.2011 року шляхом підписання заяви-анкети.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а також права Банку самостійно, без згоди відповідача здійснювати списання коштів кредитного ліміту та направляти їх на погашення нарахованих відсотків за кредитом.

Великою Палатою Верховного Суду у справі № 342/180/17, провадження №14-1131цс19 у постанові від 03.07.2019 року вказано на те, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснювати свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Таким чином, підписана відповідачкою анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення з неї відсотків за користування кредитними коштами, оскільки не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Разом з тим, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ Приватбанк не повернуті, суд приходить до висновку про те, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми тіла кредиту.

Водночас, з наданого Банком розрахунку та Виписки за рахунком вбачається, що станом на 21.06.2018 року заборгованість відповідача за тілом кредиту складає 47862 грн. 47 коп. Разом з тим, оскільки судом встановлено, що позивач не вправі самостійно нараховувати та списувати кошти з рахунку відповідача, відповідачем відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.177-178 том 1) на користь позивача було сплачено грошові кошти в розмірі 46 293,34 грн., що перевищує суму заборгованості відповідача за тілом кредиту, то у задоволенні позовної вимоги про стягнення тіла кредиту слід також відмовити.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За наведених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ ПРИВАТБАНК не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача.

Враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт представником відповідача адвокатом Співак В.А. на підтвердження яких суду надано ордер Серії ДП№2483/040 від 08.07.2020 р. (а.с.166, том1), свідоцво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП№3236 від 19.12.2016 р. (а.с.167, том 1), договір про надання правничої (правової) допомоги №07/20/2 від 08.07.2020 р. (а.с.220-221, том 1), квитанцію №27559623 від 20.07.2020 р. (а.с.222 том 1), додаткову угоду №1 від 08.11.2021 р. про надання юридичної (правничої) допомоги (а.с.89-90, том 2) принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 549, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 89, 141, 263-265,274-279 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У позові Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПП: НОМЕР_1 , понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його проголошення. Так як в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.09.2022 р.

СУДДЯ: