Справа № 493/1278/22
Провадження № 2-о/493/211/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2022 року м. Балта Одеської області

Суддя Балтського районного суду Одеської області Тітова Т.П., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И Л А:

21.09.2022 року до Балтського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

За змістом прохальної частини заяви, заявник просить суд встановити юридичний факт про те, що заявниця перебувала в трудових відносинах з Переймським закладом дошкільної освіти у період з 01.01.1991 року по 31.01.2002 року.

Вимоги заяви мотивовано тим, що заінтересована у справі особа відмовила заявнику у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.01.1991 року по 31.01.2002 року у зв`язку з тим, що записи у трудовій книжці зроблено не за встановленим порядком, а саме не зазначено дату і номер наказу за якими вона приймалась на роботу, деякі дати записано римськими цифрами, а деякі записані без вказівки на день і місяць внесення запису. Встановлення факту перебування у трудових відносинах необхідно заявнику для підтвердження трудового стажу для призначення пенсії. Заявниця вказує, що згідно відповіді КП «Трудовий архів» Балтської міської ради Одеської області документи на зберігання не надходили. З довідки виданої Саражинською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів вбачається, що відомості про її працевлаштування в Переймському закладі дошкільної освіти ясла-садок «Малятко» на посаді помічника вихователя протягом 1992-2002 років відсутні. Згідно довідки вибаної Балтською міською радою Одеської області відомості про її працевлаштування в Переймському закладі дошкільної освіти ясла-садок «Малятко» протягом 1992-2002 років надати неможливо, в зв`язку з втратою архіву. Тому заявниця позбавлена можливості отримати довідки про підтвердження трудового стажу у вищевказаних організаціях.

Ознайомившись зі змістом заяви та доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку про те, що у відкритті провадження за вказаною заявою в порядку цивільного судочинства слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено категорії справ, які суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ч. 2 ст. 315 ЦПК України, передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

При вирішенні питання про підвідомчість справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, необхідно враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Відповідно до п. п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року, у судовому порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по-батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Тобто, встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами ПФУ і не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства заяви про встановлення фактів трудового стажу, а відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 198/623/18.

Ураховуючи, що встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України, отримавши відмову органу, який призначає пенсії, в разі незгоди з його рішенням на підставі ст. 105 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч. 2 ст. 124 Конституції України заявник має право звернутися за захистом свого права в суд, але не із заявою про встановлення факту трудових відносин, що дають право призначення пенсії, а зі скаргою на рішення органу Пенсійного фонду України за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, у випадку існування спору про право, заява про встановлення факту на підтвердження періоду роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії, не може розглядатися у порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи викладене, заява про встановлення факту перебування в трудових відносинах не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки фактично стосується рішень та дій управління пенсійного фонду, його посадових осіб щодо не призначення заявнику пенсії за відсутності належного розміру страхового стажу. Заява про встановлення юридичного факту перебування в трудових відносинах для підтвердження страхового стажу при вирішенні питання про призначення пенсії не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення відповідних фактів в судовому порядку в межах цивільного судочинства.

При цьому, заявниця не позбавлена права скористатись положеннями Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року, для підтвердження свого страхового стажу в органах ПФУ, або ж оскаржити відмову Пенсійного Фонду України у призначенні пенсії за віком в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи все вище викладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки заявлені вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства в окремому провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 186, 260, 261, 353-355 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

СУДДЯ