Ухвала

19 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 757/1567/21-ц

провадження № 61-9076ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу Держави України в особі Державної казначейської служби України, яка підписана представником Тимофєєвою Тетяною Миколаївною, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року у складі судді: Хайнацького Є. С., та постанову Київського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року у складі колегії суддів: Кравець В. А., Желепи О. В., Мазурик О. Ф., у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування збитків та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, в якому просив стягнути з Державного бюджету України на користь позивача 2 310,07 грн збитків, завданих йому ДКСУ тривалим невиконанням рішення суду, у тому числі: 390,97 грн інфляційних втрат, 277 грн - 3 проценти річних, 1 642,10 грн пені; 52 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу Державною казначейською службою України тривалим невиконанням рішення суду.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 390, 97 грн - інфляційних втрат та 277,48 грн - три проценти річних шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року в частині вирішення позову про відшкодування моральної шкоди скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 2 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої тривалим невиконанням рішення суду, шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

У вересні 2022 року Держава України в особі Державної казначейської служби України подала касаційну скаргу, яка підписана представником Тимофєєвою Т. М., на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить: скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у цій справі становить 56 620,14 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто, ця справа є малозначною у силу вимог закону.

У касаційній скарзі Державна казначейська служба України вказує, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки суди нижчих інстанцій неоднаково застосовують одні й ті ж самі норми матеріального права. Проте Державна казначейська служба України не обґрунтовує чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити Державі Україні в особі Державної казначейської служби України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником Тимофєєвою Тетяною Миколаївною, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування збитків та моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков