ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 671/1619/20

Провадження № 22-ц/4820/1497/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя - доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю апелянтки, представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Волочиська міська рада Хмельницької області, про усунення перешкод в користуванні майном, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області в складі судді Бабій О.М. від 08 липня 2022 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з позовом до відповідачів вказувала, що вона є власником житлового будинку з належними надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:002:0556; земельної ділянки площею 0,1825 га, кадастровий номер :03:002:0557 (обидві ділянки між собою межують). Власниками суміжної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Сусідні земельні ділянки відділяє паркан, встановлений відповідачами всупереч вимог законодавства та згоди позивача. Ця огорожа (паркан) знаходиться впритул до земельних ділянок позивачки, на яких розташована її садиба. Через таке розташування паркан заважає вільному стіканню надлишкової води під час опадів з боку земельних ділянок на дорогу ( АДРЕСА_2 . Внаслідок цього вода стікає, проходячи через домогосподарство позивача ОСОБА_1 , внаслідок чого відбувається розмивання фундаментів господарських будівель, огорожі. Під час сильних опадів води протікає прямо по господарству позивача, спричиняючи перешкоди у користуванні майном (будинком, земельними ділянками).

Позивачка разом із своїм чоловіком зверталися до сусідів з проханням добровільно демонтувати паркан, проте на їх прохання вони не реагували.

Комісією Волочиської міської ради обстежено садиби сторін і згідно з актом комісії №5 від 22.07.2020 року встановлено наявність правовстановлюючих документів на земельну ділянку у власника садиби АДРЕСА_1 та їх відсутність у власників домоволодіння АДРЕСА_2 ; самочинний захват території Волочиської міської ОТГ та встановлення огорожі ОСОБА_2 ; розмитий фундамент огорожі від АДРЕСА_1 , що є наслідком руйнування стічними водами після проходження опадів.

Згідно з цим актом комісія зобов`язала власників житлового будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 забезпечити виконання п. 6.1.41. ДБН.Б.2.2-12:2019 «Планування та забудови територій», а саме: відступити парканом від господарської будівлі на 1,0 м, так як при розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідачі не виконали добровільно свої зобов`язання із перенесення паркану, тому продовжують порушувати права позивача.

Позивачка ОСОБА_1 просила зобов`язати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні майном позивача шляхом приведення параметрів огорожі (паркану) у відповідність до норм законодавства, відступити парканом від господарства ОСОБА_1 на 1,0 метр.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. На її думку, суд помилково визнав недопустимим доказом акт №5 від 22 липня 2020 року, який не скасований і є чинним. Наявність розмитого фундаменту огорожі та непроходження стічних вод після опадів внаслідок встановлення відповідачами огорожі підтверджується фототаблицею. Суд помилково не врахував показання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтвердили підтоплення її домогосподарства та вказали, що між суміжними домогосподарствами, позивачки та відповідачів був рів, який використовувався як водостік (земельна ділянка Волочиської ОТГ), і безпідставно визнав їх недопустимими доказами. Позивачка надала достатні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог і призначення експертизи не було необхідним. В аналогічних справах суди розглядають справи без призначення експертиз, що підтверджується постановою Верховного Суду від 10 квітня 2019 року, у справі №726/1384/16-ц.

В засіданні апеляційного суду апелянтка та її представниця підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Представник відповідачів просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Волочиська міська ради подала клопотання про розгляд справи без участі її представника.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:002:0556 та земельної ділянки площею 0,1825 га, кадастровий номер :03:002:0557, що розташовані за цією ж адресою.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками 31/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 .

За результатами розгляду заяви ОСОБА_5 від 15.07.2020 року комісією Волочиської міської ради складено акт № 5 від 22 липня 2020 року, згідно з яким в ході обстеження садиб сторін по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 встановлено: наявність правоустановчих документів на земельну ділянку у власника садиби АДРЕСА_1 та їх відсутність у власників домоволодіння АДРЕСА_2 ; самочинний захват території Волочиської міської ОТГ та встановлення огорожі ОСОБА_2 ; розмитий фундамент огорожі від АДРЕСА_1 , що є наслідком руйнування стічними водами після проходження опадів.

Комісія зобов`язала власників житлового будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 забезпечити виконання п. 6.1.41. ДБН.Б.2.2-12:2019 «Планування та забудови територій», а саме: відступити парканом від господарської будівлі на 1,0 м, так як при розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м.

Комісією рекомендовано: ОСОБА_5 в подальшому всі спірні питання вирішувати в судовому порядку; ОСОБА_2 , ОСОБА_3 виготовити документацію із землеустрою на власну садибу.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено вчинення перешкод відповідачами в користуванні їй майном та порушення ними її прав.

Так, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

За змістом ч.ч. 2-3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції правильно встановив, що відповідачі є власниками 31/100 частки житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 .

Згідно з договором купівлі-продажу частки у праві власності на житловий будинок від 20.07.2010 року житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 , частку в якому придбали відповідачі, розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, кадастровий номер :03:002:0520.

За змістом п. 6.1.34 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» огорожа присадибних ділянок не повинна виступати за червону лінію вулиці та межі ділянки.

Сторона відповідачів заперечувала проти позову, посилаючись на те, що спірний паркан встановлено на межі суміжних земельних ділянок сторін, що відповідає вимогам закону.

Позивачка, посилаючись на те, що між домогосподарствами сторін (її та відповідачів) був рів, який використовувався як водостік (землі загального користування Волочиської ОТГ), і земельні ділянки сторін не межують між собою, не надала достатні та допустимі докази на підтвердження цих обставин.

Так, сторона позивача не просила витребувати та дослідити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі щодо вказаної земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :03:002:0520, виготовлену принаймні на час укладення договору купівлі-продажу частки будинку, 20.07.2010 року (згідно з пунктом 1 договору).

В свою чергу це позбавило суд можливості встановити межі та конфігурацію земельної ділянки, яка перебуває в користуванні відповідачів, а також з`ясувати, чи межує ця ділянка із земельними ділянками позивачки площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:002:0556 та площею 0,1825 га, кадастровий номер :03:002:0557.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовлена на замовлення відповідачів у серпні 2020 року, не є належним доказом на підтвердження цих обставин, оскільки виготовлена по фактичних межових знаках (паркану, про незаконність встановлення якого стверджує позивачка) і без врахування технічної документації із землеустрою на цю ж земельну ділянку, виготовлену в серпні 2010 року.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

З врахуванням наведеного комісійний акт №5 від 22.07.2020 року, не затверджений Волочиською міською радою, не є достатнім та допустимим доказом на підтвердження встановлення паркану відповідачами на смузі землі загального користування між домогосподарствами сторін внаслідок самочинного захоплення землі, а також руйнування фундаменту огорожі позивачки внаслідок встановлення цього паркану.

З цих же підстав недопустимими доказами є і показання свідків, які суд обґрунтовано не взяв до уваги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про недоведеність заявлених позовних вимог.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2022 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк