КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/9030/2022
справа №371/450/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заді суду справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві (ГУ ДСНС України у м. Києві) на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 21 червня 2022 року, постановлену під головуванням судді Кириленко М.О.,

у справі за позовом Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ГУ ДСНС України у м. Києві звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості щодо надлишково виплачених коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 17 листопада 2008 року проходив службу в підрозділах цивільного захисту на посаді старшого пожежного чергової зміни частини спеціальної техніки загону технічної служби Головного управління МНС України в м. Києві.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 2013 року № 33 «Про утворення територіальних органів Державної служби з надзвичайних ситуацій та визнаття такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» Головне територіальне управління МНС України у місті Києві припинило свою діяльність шляхом реорганізації, в результаті якої утворена юридична особа Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у м. Києві.

26 лютого 2013 року проведено державну реєстрацію Головного управління ДСНС України у м. Києві.

Між Головним управлінням ДСНС України у м. Києві та відповідачем укладено перший контракт про проходження служби від 07 листопада 2016 року № 748/16, згідно з яким останній бере на себе зобов`язання сумлінно виконувати вимоги Присяги служби цивільного захисту, наказів чи розпорядження керівників, свої службові обов`язки.

Строк контракту складає 3 (три) роки.

За допущені невиходи на службу без поважних причин (прогули): у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, згідно ст. ст. 58, 68 Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту, п.п. 2,3 розділу XVI Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом МВС України від 20.07.2018 року № 623, відповідача наказом ГУ ДСНС України у м. Києві «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 14.06.2019 № 388 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби та утримано грошове забезпечення за фактичні невиходи на службу з 24 квітня 2019 року та позбавлено його щомісячної премії в повному обсязі за квітень 2019 року.

Наказом ГУ ДСНС України у м. Києві «Про кадрові питання» від 01 липня 2019 року № 427 відповідача звільнено зі служби та виключено з кадрів ДСНС України у запас збройних сил України за пунктами 11, 12, 56, 173 та п.п. 6 п. 176 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу) з постановкою на військовий облік та відраховано кошти за надлишково використану основну щорічну відпустку за поточний рік (26 календарних днів).

Згідно довідки Головного управління від 13 червня 2022 року № 95 підлягають утриманню кошти за надлишково використану основну щорічну відпустку за поточний рік (26 календарних днів) в розмірі 9 016,42 грн. та грошове забезпечення за фактичні не виходи на службу з 24 квітня 2019 року в розмірі 12 357,48 грн.

Таким чином, загальна заборгованість за надлишкове нараховане грошове забезпечення відповідача перед позивачем складає 21 373,90 (двадцять одна тисяча триста сімдесят три грн. 90 коп.)

З метою досудового врегулювання спору Головне управління зверталося до відповідача з письмовою вимогою (попередженням) від 24 листопада 2021 року № 7101-7242/033 щодо погашення заборгованості у добровільному порядку, однак заборгованість відповідачем не погашено. Так, оплати ні у визначений термін в попереджені, ні по теперішній час на реєстраційний рахунок ГУ ДСНС України у м. Києві кошти відповідачем не перераховані.

Мотивуючи наведеним, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ГУ ДСНС України загальну заборгованість в розмірі 21 173,90 гривень, з якої 9 016,42 гривень - за надлишково використану основну щорічну відпустку за поточний рік; 12 357,48 гривень за грошове забезпечення за фактичні не виходи на службу з 24 квітня 2019 року.

Стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 21 червня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погодившись з ухвалою, Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Посилається на помилковість висновків суду першої інстанції, оскільки Головне управління звернулося в суд з позовом та просить стягнути з відповідача надлишково нараховані кошти.

Уважає, що даний спір не можна вважати публічно-правовим спором з приводу прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби, оскільки він не пов`язаний з захистом прав громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Вказує, що суд першої інстанції помилкового встановив предмет спору, що даний спір стосується проходження відповідачем служби цивільного захисту, оскільки предметом позову є вимога Головного управління стягнути на свою користь з відповідача боргу, а саме грошових коштів, які він отримав за надлишково нараховане йому грошове забезпечення.

Вимоги, викладені в позовній заяві, за своїм характером не пов`язані із захистом прав громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, не стосуються безпосередньо прийняття, проходження чи звільнення відповідача з публічної служби, та не стосуються оскарження дій останнього.

Таким чином, після звільнення відповідача та не оскарження ним наказу про звільнення, відносини між позивачем та відповідачем перейшли в площину цивільно- правових відносин, оскільки в даному випадку предметом спору є стягнення грошових коштів, які відповідач отримав та не повернув.

В судовому засіданні представник скаржника Коцюрба К.М. доводи апеляційної скарги підтримала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності відповідача, який не з`явився в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позов пред`явлений з приводу спору про проходження публічної служби, який є публічно-правовим, а тому має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Разом з тим відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини першої статті 4 КАС України).

При цьому стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до окремих положень статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З огляду на вказані норми можна зробити висновок, що законодавець установив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування у сфері дотримання прав і свобод фізичних та юридичних осіб за допомогою процесуального закону.

Окрім цього, згідно пункту 30 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» визначено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби. Спори з приводу стягнення безпідставно сплачених (без достатньої правової підстави) грошових сум не є публічно-правовими, тому відповідні заяви слід розглядати в порядку цивільного судочинства (статті 1212, 1213 ЦК України).

У справі, яка переглядається, предметом позову є вимога позивача стягнути на свою користь з відповідача боргу, а саме грошових коштів, які відповідач отримав як оплату щорічної основної оплачуваної відпустки та безпідставно (на твердження позивача) отрмиане грошове забезпечення.

Спосіб захисту, обраний позивачем, є характерним саме для цивільного права та судочинства, а спір за своїм характером не пов`язаний із захистом прав громадянина від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

У пункті 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або справу адміністративної юрисдикції визначено як публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб`єкт владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 46 КАС України позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Разом з тим, частиною 5 визначено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України; 4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

Тобто за вищевказаною нормою суб`єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об`єднань, юридичних осіб, які не є суб`єктами владних повноважень, виключно для превентивного судового контролю своєї ж діяльності та у випадках, визначених законом.

У цих випадках водночас із перевіркою дій чи бездіяльності зазначених вище осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб`єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб`єктів владних повноважень.

У справі, що розглядається, позов пред`явлено про стягнення надлишково нарахованих коштів, які, на твердження позивача, утримуються відповідачем безпідставно.

Публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного.

У справі, що розглядається, правовідносини між сторонами не стосуються безпосередньо прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби, не спрямовані на захист прав свобод та інтересів особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень та не стосуються оскарження дій останнього.

Отже, за своїм суб`єктним складом, предметом спору, обраним позивачем способом захисту порушених прав та характером спірних правовідносин спір є приватноправовим та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

До подібного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі 755/2258/17.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі, не з`ясувавши при цьому підстави позову та правовідносини сторін.

Відповідно до статті 379 ЦПК України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві (ГУ ДСНС України у м. Києві) задовольнити.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 21 червня 2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова