ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-1380/08 Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/817/693/22 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Шевчук Г.М.

Суддів - Костів О. З., Міщій О. Я.,

за участі секретаря - Романська К.М.

та сторін представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу №2-1380/08 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укрсиббанк" на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2021 року, ухвалену суддею Дзюбич В.Л., за заявою Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі №2-1380/2008 за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» звернулося до суду із заявою, у якій просить видати дублікат виконавчого листа щодо здійснення стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в цивільній справі №2-1380/08 за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк`до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви зазначено, що 15 вересня 2008 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №430 від 25 серпня 2005 року в сумі 29 985 грн. 78 коп., судовий збір в сумі 499 грн. 06 коп. 28 жовтня 2008 року на виконання вказаного рішення, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було видано 2 виконавчі листи №2-1380/2008 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 29 985,78 грн. боргу за кредитним договором, а також 499 грн. судових витрат. В межах строку пред`явлення, АТ «УкрСиббанк» звернувся з заявами про відкриття виконавчого провадження до відділу державної виконавчої служби щодо примусового виконання виконавчих листів №2-1380/2008 виданих Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 28.10.2008 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 29985,78 грн. боргу за кредитним договором, а також 499, 06 грн. судових витрат. 12.02.2010 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №17348970 та ВП №17349313. 30.11.2015 року державним виконавцем в рамках виконавчого провадження №17348970 винесено постанову про повернення виконавчого листа №2-1380, виданого стосовно боржника ОСОБА_1 28.10.2008 року стягувачеві, у зв`язку із наявністю встановленою законом заборони щодо звернення стягнення на майно боржника згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України та у боржника було відсутнє інше майно чи кошти на які можливо звернути стягнення, що виключало можливість виконання відповідного рішення. Після винесення державним виконавцем постанови від 30.11.2015 року про повернення виконавчого листа стягувачу до АТ «УкрСиббанк» оригінал виконавчого листа не надходив. 03.07.2020 року Тернопільський міський ВДВС Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) направив до АТ «УкрСиббанк» довідку про те, що виконавчий лист на виконанні не перебуває, а втрачений у зв`язку із поверненням виконавчого листа стягувачеві при відправці поштовим відправленням. Станом на дату звернення до суду, заборгованість стягнута згідно рішення суду у цивільній справі №2-1380/08 з боржника ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» не погашена, а місцезнаходження оригіналу виконавчого листа виданого стосовно боржника ОСОБА_1 є невідомим, що свідчить про втрату виконавчого листа при пересилці органами виконавчої служби стягувачеві. З огляду на вищенаведене АТ «УкрСиббанк» просить видати дублікат виконавчого листа № 2-1380/08, щодо примусового виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 вересня 2008 року про стягнення суми заборгованості та стягнення судових витрат з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2021 року у задоволенні заяви Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі №2-1380/2008 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представниця Акціонерного товариства "Укрсиббанк" - адвокат Агабалаєва Я.В. звернулася з апеляційною скаргою де вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою, та такою, що ухвалена із порушенням норм цивільного процесуального права. та просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.11.2021 року та ухвалити нове рішення про задоволення заяви АТ «УКРСИББАНК» про видачу дубліката виконавчого листа щодо здійснення стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві не лише на підставі положення п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року за № 606-XIV, але і на підставі положення п. 9 ч. 1 ст. 47 цього Закону, що був чинним на той момент, у зв`язку із наявною законною забороною щодо звернення стягнення на квартиру боржника - мораторієм на стягнення майна громадян України згідно із Законом від 03.06.2014 року за № 1304-

Вказує, що саме із закінченням дії вказаної законної заборони почався новий відлік строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання і станом на дату звернення Стягувача із заявою про видачу дубліката виконавчого листа (у вересні 2021 року) строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився після винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого листа Стягувачеві.

Зазначає, що враховуючи позицію Верховного Суду у подібних правовідносинах, АТ «УКРСИББАНК» в межах належного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання звернувся із заявою про видачу дубліката такого виконавчого документа, яка відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України підлягає до задоволення.

Вважає, що оскаржувана ухвала про відмову у задоволенні заяви Банку є незаконною.

Учасники справи відзиву на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк не надали.

В судовому засіданні апеляційного суду представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечив апеляційну скаргу, рішення суду вважає законним.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час слухання справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено та доведено доказами наявними в матеріалах справи, що Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15.09.2008 року у цивільній справі №2-1380/2008 позов АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь АТ «УкрСиббанк» 29 985,78 грн. боргу за кредитним договором, а також 499,06 коп. судових витрат.

28.10.2008 на виконання вказаного рішення Тернопільським міськрайонним судом було видано два виконавчі листи №2-1380/2008 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в користь АТ «УкрСиббанк» 29 985,78 грн., а також 499,06 коп. судових витрат.

12.02.2010 державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №17348970 та ВП №17349313.

30.11.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у ВП №17348970, а саме виконавчого листа у цивільній справі №2-1380, виданого 28.10.2008 року, у зв`язку із наявністю встановленою законом заборони щодо звернення стягнення на майно боржника згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року за №1304-VII. У боржника відсутнє інше майно чи кошти на які можливо звернути стягнення.

Згідно довідки Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №58048 від 03.07.2020 року стало відомо, що виконавчий лист №2-1380 від 28.10.2008 року втрачений у зв`язку з перенаправленням з одного відділу державної виконавчої служби до іншого.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.03.2021 у справі №2-1380/2008 заявнику було відмовлено у видачі дублікатів виконавчих листів на виконання рішення суду від 15 вересня 2008 року, яке ухвалено у справі №2-1380/2008 та поновлення строку для їх пред`явлення до виконання.

Відмовляючи у видачі дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий документ було повернуто у зв`язку з неможливістю його виконання, тому, з урахуванням установлених фактичних обставин справи, згідно з приписами пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону N 1404-VIII строк для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання встановлюється з дня повернення такого документа (30.11.2015) і становить три роки, при цьому стягувач не позбавлений права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом встановлених строків. Стягувач не був позбавлений можливості своєчасно цікавитись станом виконавчого провадження та у встановлений законом строк звернутись до суду із відповідним клопотанням про видачу дублікату виконавчого листа, чого стягувачем зроблено не було та не наведено стягувачем поважних причин такої бездіяльності.

Згідно ч.ч.1,2 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючій редакції встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років,.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Постановою державного виконавця 30.11.2015 виконавчий документ був повернутий стягувачу на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону чинній на момент повернення виконавчого документа стягувачу) встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження»(у редакції, чинній на момент повернення виконавчого документа стягувачу) у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Частиною 5 статті 47 вказаного закону встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Апеляційний суд не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що саме із закінченням дії вказаної законної заборони почався новий відлік строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання і станом на дату звернення Стягувача із заявою про видачу дубліката виконавчого листа (у вересні 2021 року) строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився після винесення державним виконавцем постанови про повернення Виконавчого листа Стягувачеві, оскільки такі твердження не доведені у суді першої інстанції та в апеляційному суді.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що звертаючись із заявою про видачу дубліката виконавчого листа 23.09.2021, заявник з врахуванням строку переривання, пропустив строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки такий строк переривався, а тому строк пред`явлення слід обчислювати з 30.11.2015 до 30.11.2018.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову задоволенні заяви акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі №2-1380/2008 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є такими що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2021 року слід залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсиббанк" залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2022 року.

Головуюча: Шевчук Г.М.

Судді: Костів О. З.

Міщій О. Я.