Справа №:755/8059/22
Провадження №: 2-з/755/146/22
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"14" вересня 2022 р. Дніпровський районний суду м. Києва у складі: головуючого судді Катющенко В.П., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики та процентів, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва 01.09.2022 надійшла вказана позовна заява, яка 05.09.2022 була передана у провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

До позовної заяви долучено заяву позивача про забезпечення позову, у якій просить суд: забезпечити позов шляхом накладення арешту на належні відповідачу майнові права на нежитлове приміщення (офіс) під будівельним АДРЕСА_1 , розташований в третьому під`їзді житлового комплексу з об`єктами соціальної інфраструктури (перша черга - будівництво житлового будинку) вздовж Лисогірського узвозу, навпроти групи будівель № 26-а. у Голосіївському районі в місті Києві, будівництво якого здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером: :82:414:0075 площею 1 1.8053 га. цільове призначення - для житлової забудови і комерційної забудови, що розташована у Голосіївському районі м. Києва (ЖК «Оранж Сіті»); не застосовувати зустрічне забезпечення, оскільки обраний вид забезпечення позову не вплине на матеріальний стан відповідача та не призведе до понесення додаткових витрат внаслідок його застосування. Відтак, у разі забезпеченням позову відповідачу не будуть завдані збитки.

Заява обґрунтовується тим, що позивач позичив відповідачу грошові кошти для оплати відповідачем за інвестиційним договором. Відповідач зобов`язувався повернути борг до 20.08.2021. Відповідач, знаючи про порушення останнім своїх зобов`язань та строків повернення позики, порушив права та інтереси позивача, не виявив жодних дій, направлених на поновлення прав позивача та повернення боргу, що характеризує поведінку відповідача як недобросовісну та вказує на продовження ним такої поведінки, направленої на недобросовісне ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань. Сума позики була використана відповідачем для придбання майнових прав на нежитлове приміщення в ЖК «Оранж Сіті», які наразі виставлені відповідачем на продаж, що підтверджується роздруківкою із сайту оголошень «www.olx.ua», яка є в публічному доступі. При цьому відповідач не звертався до позивача із заявою про те, що він планує здійснити відчуження майна саме з метою здійснити в подальшому повернення боргу позивачу. На даний час існує, з урахуванням попередньої недобросовісної поведінки відповідача, існує досить висока ймовірність того, що відповідач, як власник/співвласник нерухомого майна/майнових прав на нерухоме майно, для ухилення від виконання можливого рішення суду на користь позивача, розпочав здійснити відчуження нерухомого майна/майнових прав на нерухоме майно на користь інших осіб, що може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову. У такому випадку заявник (позивач) не зможе поновити свої права. Таке відчуження відповідача може здійснити в будь-який момент до вирішення справи по суті. За таких умов, наявні підстави для забезпечення позовних вимог позивача. Такі вимоги можуть бути забезпечені шляхом накладення арешту на саме на те майно, відчуження кого відповідач намагається здійснити, а саме на належні відповідачу майнові права на нежитлове приміщення (офіс) під будівельним № 15 (п`ятнадцять), розташований в третьому під`їзді житлового комплексу з об`єктами соціальної інфраструктури (перша черга - будівництво житлового будинку) вздовж Лисогірського узвозу, навпроти групи будівель № 26-а, у Голосіївському районі в місті Києві, будівництво якого здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером: :82:414:0075 площею 11,8053 га, цільове призначення - для житлової забудови і комерційної забудови, що розташована у Голосіївському районі м. Києва (ЖК «Оранж Сіті»). З метою охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача останній просить суд забезпечити позов.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви та матеріали справи, доходить наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Статтею 150 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ч. 3 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із наведеного випливає, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі накладення арешту на об`єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача 23 853 (двадцять три тисячі вісімсот п`ятдесят три) долари США 16 центів, з яких 20 000,00 доларів США (сума позики), 3 083, 84 доларів США (сума процентів як плати за користування позикою), 769,32 доларів США (сума 3 %).

Позов обґрунтований тим, що 20 травня 2021 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, оформлений розпискою, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч) доларів США 00 центів із зобов`язанням повернути до 20.08.2021 року з виплатою 1 (одного) % місячних в сумі 200,00 доларів США щомісячно. До цього часу відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення отриманих в позику грошових коштів не виконав.

У відповідності до ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.ст. 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Необхідно зазначити, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в цивільному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Як вбачається із інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, майнові права на нежитлове приміщення (офіс) під будівельним № 15 (п`ятнадцять), розташований в третьому під`їзді житлового комплексу з об`єктами соціальної інфраструктури (перша черга - будівництво житлового будинку) вздовж Лисогірського узвозу, навпроти групи будівель № 26-а, у Голосіївському районі в місті Києві, будівництво якого здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером: :82:414:0075 площею 11,8053 га, цільове призначення - для житлової забудови і комерційної забудови, що розташована у Голосіївському районі м. Києва забезпечені іпотечним договором майнових прав, серія та номер: 2584, виданий 05.10.2021, видавник: Андрущенко Л.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Іпотекодержатель : ТОВ «ФК«АЛЬТА КАПІТАЛ», іпотекодавець: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Згідно ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

З наведеного вбачається, що у разі забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні відповідачу майнові права на нежитлове приміщення (офіс) під будівельним № 15 (п`ятнадцять), розташований в третьому під`їзді житлового комплексу з об`єктами соціальної інфраструктури (перша черга - будівництво житлового будинку) вздовж Лисогірського узвозу, навпроти групи будівель № 26-а. у Голосіївському районі в місті Києві, будівництво якого здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером: :82:414:0075 площею 1 1.8053 га. цільове призначення - для житлової забудови і комерційної забудови, що розташована у Голосіївському районі м. Києві, які забезпечені іпотечним договором, будуть порушені права іпотекодержателя, інших осіб, які не є учасниками даного судового провадження, оскільки відповідач не є одноосібним іпотекодлавцем майна на яке позивач просить накласти арешт.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-2552цс16 у постанові від 18 січня 2017 року.

Таким чином суд доходить висновку, що заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики та процентів не підлягає задоволенню, оскільки забезпечення позову майном, що забезпечене іпотекою буде мати подальші негативні наслідки для іпотекодержателя та іншого іпотекодавця, які не є сторонами даного судового провадження.

Виходячи із викладеного, вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, ймовірність настання негативних наслідків для осіб, які не є учасниками судового провадження, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 260, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики та процентів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених ст. 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: