Провадження № 2/761/5900/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Мальцева Д.О.

секретар Любченко Б.А.

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача Раілко С.В.

розглянувши у підготовчому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання представника відповідача про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ТОВ «Ей дж Джи Агро Менеджмент» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа.

У судовому засіданні представником відповідача адвокатом Раілко С.В. подано клопотання про забезпечення судових витрат, відповідно до якого просив, на підставі ч. 4 ст. 135 ЦПК України, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду 200 000, 00 грн. для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідач відповідача на професійну правничу допомогу.

Клопотання обґрунтоване тим, що поданий позивачем позов має ознаки завідомо безпідставного. Так, позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.07.2013 ТОВ «Квінтайр» і АТ «Радикал Банк» уклали кредитний договір на відкриття відновлюваної мультивалютної кредитної лінії, за умовами якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у тимчасове користування у розмірі 2 144 303, 85 євро, зі строком повернення до 27.06.2016. У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, між Банком та відповідачем було укладено Договір поруки, за яким останній зобов`язався у повному обсязі солідарно відповідати перед Банком за виконання зобов`язань позичальником. У подальшому право вимоги до ТОВ «Квінтайр» набув позивач. Водночас Товариство було ліквідоване 20.07.2020. Крім того, ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.11.2020 по справі № 909/207/17 було встановлено, що ПАТ «Радикал Банк» не було визнано кредитором боржника ТОВ «Квінтайр» під час процедури банкрутства останнього.

Враховуючи положення ст. 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (чинний на момент визнання ТОВ «Квінтайр» банкрутом), ст. 559, 609 ЦК України, вимоги до відповідача як до поручителя мали бути пред`явлені до 11.06.2019, тобто до внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення ТОВ «Квінтайр» у зв`язку із ліквідацією останнього. Водночас позивач звертається з такими вимогами до відповідача у 2021 році, коли порука вже припинена у зв`язку із припиненням забезпеченого зобов`язання.

У свою чергу між адвокатом Раілко С.В. та відповідачем 14.06.2022 було укладено Договір про надання правової допомоги № 14/06-22, згідно з яким витрати на професійну правничу допомогу у вказаній справі складають 200 000, 00 грн., яка визначена виходячи з ціни позову 39 539 072, 86 грн. та значенням справи для відповідача, так як вирішення зазначеної справи може вплинути на ділову репутацію останнього, оскільки він є народним депутатом, тобто публічною особою.

Правомірність судових витрат у зазначеному розмірі обґрунтував судовою практикою, а саме посилався на постанову ВС від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, постанову ВС від 22.07.2021 у справі № 628/2292/18, постанову Об`єднаної палати ВС у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти поданого клопотання.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та клопотання, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно ч. 4 ст. 135 ЦПК України як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу). Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо, зокрема, позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов.

Згідно ч.ч. 6, 7 ст. 135 ЦПК України у разі невнесення у визначений судом строк коштів для забезпечення витрат на професійну правничу допомогу суд за клопотанням відповідача має право залишити позов без розгляду. У випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення внесеної суми позивачу, а у випадку відмови у позові, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду - про відшкодування за її рахунок витрат відповідача повністю або частково, в порядку, передбаченому статтями 141, 142 цього Кодексу. Невикористана частина внесеної позивачем суми повертається позивачу не пізніше п`яти днів з дня вирішення питань, зазначених у цій частині, про що суд постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем та адвокатом Раілко Сергієм Вікторовичем укладено Договір № 14/06-22 про надання правової допомоги від 14.06.2022, відповідно до умов якого сторони погодили, що розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги в суді першої інстанції становить 200 000, 00 грн. Гонорар повинен бути сплачений протягом 10 днів з моменту ухвалення судового рішення по справі. (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Нормою ч. 5 ст. 135 ЦПК України визначено, що сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

Відповідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При цьому, згідно з пунктами 2, 4, 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, окрім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим, аніж визначеним ч. 2 вказаної статті та ч. 2 ст. 5 ЦПК України, способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 318/89/18 (провадження № 61-128св19) висловлено таку правову позицію: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (стаття 13 ЦК України).

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (частина третя статті 16 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідки щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові».

Враховуючи наведені вище положення, суд на зазначеній стадії розгляду справи позбавлений можливості надавати будь-яку оцінку щодо поданих сторонами доказів та утримується від передчасних висновків щодо обґрунтованості позову, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, оскільки їх належність, допустимість, достовірність оцінюється судом як кожний окремо, так і їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, під час прийняття рішення у нарадчій кімнаті.

З огляду на зазначене, суд лише бере до уваги переконливість доводів представника відповідача, викладених у клопотанні з урахуванням позовних вимог позивача та відповідності вказаних вимог обставинам, викладеним у їх обґрунтування, та перевіряє зазначені в позовній заяві докази на підтвердження обставин, без їх дослідження та без надання їм оцінки.

Перевіривши у вказаний спосіб матеріали справи, матеріали поданого клопотання, враховуючи переконливість доводів представника відповідача, суд вважає, що витрати на правничу допомогу по оплаті гонорару адвокату відповідачем можуть скласти суму у розмірі 200 000, 00 грн.

Крім того, судом також враховано доводи представника відповідача і щодо наявності підстав, передбачених п.1 ч. 4 ст. 135 ЦПК України.

Керуючись, ст. 135, 137, 141, 197, 260, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача адвоката Раілко С.В. про забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ТОВ «Ей джДжи Агро Менеджмент» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Зобов`язати ТОВ «Ейдж Джи Агро Менеджмент» (м. Київ, вул.Борисоглібська, 6-Б, ) внести на депозитний рахунок Шевченківського районного суду міста Києва 200000грн.(двісті тисяч) грн. для забезпечення можливого відшкодування витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу.

Визначити ТОВ «Ейдж Джи Агро Менеджмент» строк для внесення суми, визначеної в цій ухвалі, на депозитний рахунок суду п`ять днів від проголошення цієї ухвали.

Попередити ТОВ «ЕйджДжи Агро Менеджмент» , що в разі невнесення у строк та повної суми коштів у забезпечення витрат на професійну правничу допомогу, що визначені в цій ухвалі, суд за клопотанням відповідача має право залишити позов без розгляду.

Повідомити позивачам реквізити депозитного рахунку для внесення суми коштів забезпечення витрат, визначеної в цій ухвалі: отримувач: ТУДСАУ у м. Києві, , МФО 820172, Банк Державна казначейства служба України в місті Києві, р/р 2089.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складений 23.09.2022.

Суддя: