Справа № 1328/3776/12
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«14» вересня 2022 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі

головуючої судді Луців-Шумської Н.Л.

секретар Степанюк Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за поданням приватного виконавця про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

в с т а н о в и в :

приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. звернулася в Шевченківський районний суду м.Львова з поданням про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме : 1/2 частку нежитлових приміщень 26-27 площею 81,1кв.м за адресою АДРЕСА_1 в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 1328/3776/12, виданого 16.08.2017 року Шевченківським районним судом м. Львова.

Подання мотивує тим, що з 24.10.2017р. на виконанні в неї перебуває виконавче провадження №54984521 з примусового виконання виконавчого листа №1328/3776/12 виданого 16.08.2017 року Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 67000 доларів США основного боргу за договором позики від 01.09.2011 року та 1820 грн. судових витрат. Зарахування в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 01.09.2011р. кошти в сумі 300 євро, повернуті ОСОБА_1 ОСОБА_2 згідно розписок від 05.01.2012 р., 06.02.2012 р. та 04.04.2012 р.

В процесі здійснення виконавчих дій встановлено, що рухомого майна, а також грошових коштів, на які б можна було звернути стягнення в боржника немає, а незначні суми грошових коштів на банківських рахунках є недостатніми для виконання рішення суду.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстровано майно - квартира площею 81,0кв.м., житлова площа 40,4кв.м за адресою АДРЕСА_2 та нежитлові приміщення 26-27 площею 81,1кв.м за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 11.02.2013 року переведено право покупця на вищевказане майно на ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/2 частці за кожним, визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири та нежитлових приміщень.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 17.09.2013 року це рішення залишено без змін.

11.08.2020 року виконавцем описано майно боржника -

1/2 частки квартири площею 81,0кв.м, житлова площа 40,4кв.м за адресою АДРЕСА_2 . Квартира складається з двох житлових кімнат та кухні.

1/2 частки нежитлових приміщень 26-27 площею 81,1кв.м за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Шевченківської районної адміністрації від 02.02.2022 року в квартирі за адресою АДРЕСА_2 зареєстрована неповнолітня дитина, тому прийнято рішення звертати стягнення першочергово на нежитлові приміщення.

05.08.2022 року виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для визначення вартості описаного майна боржника.

В процесі опису, оцінки та передачі на реалізацію майна встановлено, що в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за боржником було зареєстровано майно - нежитлові приміщення 26-27 площею 81,1кв.м за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 21073286, на підставі договору дарування №381 від 29.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ярош О.В.

В подальшому, це майно було відчужено на іншого власника, з відкриттям нового розділу вже в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.02.2015 року, реєстраційний номер майна 01. Власник ПП «УТЛ» на підставі рішення Господарського суду Львівської області №914/4302/14 від 21.01.2015 року. Згодом це рішення суду скасовано постановою Вищого господарського суду України №914/4302/14 від 15.12.2015 року та рішенням Господарського суду Львівської області №914/4302/14 від 22.03.2016 року.

Проте, до моменту скасування рішення суду №914/4302/14 від 21.01.2015 року, майно було переоформлено з ПП «УТЛ» на нових власників - спочатку на ОСОБА_4 , згодом на ОСОБА_5 на підставі договорів купівлі-продажу від 03.07.2015 року та 22.02.2016 року відповідно.

Надалі рішенням Шевченківського районного суду м.Львова №466/10921/16-ц від 26.12.2017 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду №466/10921/16-ц від 23.05.2019 року та постановою Верховного Суду №466/10921/16-ц від 07.04.2020 року, ці договори купівлі-продажу визнані недійсними.

Таким чином, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.07.2020 року право власності на нежитлові приміщення, реєстраційний номер майна 01, було скасовано. В цьому розділі відсутні відомості про право власності за будь-ким.

До 16.01.2020р. була чинною редакція ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої: «У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься саме запис про скасування державної реєстрації прав».

Залишаються фактично старі відомості про право власності на приміщення, зареєстровані за ОСОБА_1 ще 03.01.2008 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Проте, це все ускладнюється ще наявністю рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 11.02.2013 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 17.09.2013 року, ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 02.07.2014 року по справі №1328/7653/12, згідно яких переведено право покупця на вищевказане майно на ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/2 частці за кожним, визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири та нежитлових приміщень.

Рішення суду набрало законної сили, проте право власності по 1/2 частці нежитлових приміщень 26-27 площею 81,1кв.мза адресою АДРЕСА_1 ні в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, ні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 так і не було зареєстровано.

В процесі передачі описаного майна на реалізацію на прилюдних торгах, встановлено, що без ухвали про звернення стягнення на незареєстровану у встановленому законом порядку 1/2 частки нежитлових приміщень 26-27 площею 81,1кв.м за адресою АДРЕСА_1 , буде ускладнено перехід права власності на нового власника (у разі, якщо майно буде реалізовано на прилюдних торгах, або стягувач вирішить нереалізоване майно залишити за собою в рахунок погашення боргу).

У відповідності до ст.440 ЦПК України суд розглядає подання приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Приватним виконавцем подано клопотання про розгляд подання за його відсутності.

Ознайомившись з матеріалами подання та наданими суду документами, суд дійшов висновку про задоволення подання приватного виконавця з таких мотивів.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно з положеннями ст.50 цього Закону, звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється в разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

У разі якщо право власності на нерухоме маймо боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч.1 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи провадиться за відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Відповідно до частин 10 та 11 статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Встановлено, що з 24.10.2017р. на виконанні в приватного виконавця Шелінської Ю.А. перебуває виконавче провадження №54984521 з примусового виконання виконавчого листа №1328/3776/12 виданого 16.08.2017 року Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 67000 доларів США основного боргу за договором позики від 01.09.2011 року та 1820 грн. судових витрат.

ОСОБА_1 добровільно рішення суду не виконує.

В процесі здійснення виконавчих дій встановлено, що рухомого майна, а також грошових коштів, на які б можна було звернути стягнення в боржника немає, а незначні суми грошових коштів на банківських рахунках є недостатніми для виконання рішення суду.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за боржником було зареєстровано майно - квартира площею 81,0кв.м., житлова площа 40,4кв.м за адресою АДРЕСА_2 на підставі договору дарування №376 від 29.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ярош О.В.Крім того, за боржником на праві власності зареєстровано нежитлові приміщення 26-27 площею 81,1кв.м за адресою АДРЕСА_1 реєстраційний номер майна 21073286, на підставі договору дарування №381 від 29.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ярош О.В.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 11.02.2013 року, яке набрало законної сили 17.09.2013р., вказані договори дарування визнано недійсними. Крім того, цим рішенням визнано недійсними в частині покупця договори купівлі-продажу, посвідчені 26.12.07р. приватним нотаріусом Пилипенко Л.І. за реєстрами №1496 і № 1497, укладені між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо придбання квартири АДРЕСА_3 та нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_1 , що позначені на плані 26-27 загальною площею 81,1кв.м. Переведено право покупця по договорах купівлі-продажу, посвідчених 26.12.07 р. приватним нотаріусом Пилипенко Л.І. за реєстрами №1496 і 1497, укладених між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо придбання квартири АДРЕСА_3 та нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_1 , що позначені на плані 26-27 загальною площею 81,1кв.м на ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/2 частці за кожним.

Проте, на підставі вказаного рішення реєстрація права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не проведена.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно залишаються фактично старі відомості про право власності на вказані вище приміщення, зареєстровані за ОСОБА_1 ще 03.01.2008 року.

Згідно зі статтею 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до п.1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: право власності;

Верховний Суд у постанові по справі №676/1314/19 від 10.02.2020р. висловив правову позицію, за якою у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У постанові ОП КГС Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 констатувала, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.

Приймаючи до уваги наведене та вирішуючи по суті подання, суд вважає, що приватним виконавцем доведено обставини, які підтверджують правомірність та обґрунтованість його звернення в суд з таким поданням. Подання приватного виконавця про звернення стягнення на майно боржника підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.259,260,261,440 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Подання задовольнити.

Звернути стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , не зареєстроване у встановленому законом порядку, а саме на 1/2 частки нежитлових приміщень 26-27 площею 81,1кв.м за адресою АДРЕСА_1 в межах виконавчого провадження №54984521 з примусового виконання виконавського листа №1328/3776/12, виданого 16.08.2017 року Шевченківським районним судом м.Львова.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська