ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5870/22 Справа № 201/7556/19 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
УХВАЛА

20 вересня 2022 рокуколегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід колегії суддів в складі: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р., Макарова М.О.,-

в с т а н о в и л а:

У провадженні Дніпровського апеляційного суду знаходиться цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі КНП "Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги Запорізької обласної ради, КП Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради про відшкодування матеріальної і моральної шкоди

Ухвалою колегії суддів від 27 липня 2022 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку задоволено, поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року. Апеляційну скаргу залишено без руху для зазначення в апеляційній скарзі повного найменування інших учасників справи;надання копій скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Ухвала надіслана апелянту для виконання.

19 вересня 2022 року ОСОБА_1 подав заяву про відвід колегії суддів в складі:головуючого судді Демченко Е.Л., суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О. Заява мотивована тим, що склад суду відмовляється від свого обов`язку представляти державу та продовжує порушувати права позивача.

Статтями 36-37 ЦПК України визначено перелік підстав, коли суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу).

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" визначені умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація

конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.

Зокрема, ст.6 цього Закону встановлено заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання й поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.

Як зазначено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду (рішення Європейського Суду з прав людини "Білуха проти України").

Що стосується суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного.

За об`єктивним критерієм слід визначити, чи існували переконливі факти, які б давали підстави для сумнівів у безсторонності судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини сумніватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція відповідного судді є важливою, але не вирішальною. Головним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Згідно практики ЄСПЛ, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (Castillo Algar 44). Сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах; неприпустимими є гіпотези про можливий розвиток подій (Bulut).

Відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновків про необґрунтованість заяви про відвід.

Підстави, з яких заявлено відвід не можуть бути підставою для відводу.

Колегія суддів приходить до висновку, що правові підстави для відводу, в розумінні ст.36 ЦПК України, відсутні, заявлений відвід є необґрунтованим, а тому, в силу ч.3 ст.40 ЦПК України, справа підлягає передачі до канцелярії Дніпровського апеляційного суду для визначення складу суду, в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України, для вирішення питання про відвід суддів.

Керуючись ст.ст.33,36-41 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Цивільну справу передати до Дніпровського апеляційного суду для визначення складу суду в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України для вирішення питання про відвід колегії суддів в складі : Демченко Е.Л., Куценко Т.Р., Макарова М.О.

Роз`яснити особам, які беруть участь у розгляді справи, що судді, визначеному у порядку ч.1 ст.33, ч.3 ст.40 ЦПК України, не може бути заявлено відвід.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: Т.Р.Куценко

М.О.Макаров