РІШЕННЯ

іменем України

15 вересня 2022 рокуСправа №451/868/22
Провадження № 2/451/438/22

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Мурин Н.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/868/22 за позовом ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

24 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності.

В позовній заяві зазначає, що ОСОБА_2 була одинокою, жила на самоті без чоловіка і дітей, і позивачка - ОСОБА_1 (племінниця) була єдина, хто доглядала і піклувалася за ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Лопатин Львівської області померла ОСОБА_2 , що посвідчується відомостями, викладеними у Свідоцтві про смерть, серії НОМЕР_1 від 03 лютого 1998 року. Оскільки, після смерті ОСОБА_2 залишилася спадкова маса, а заповіт спадкодавцем не складався, відтак мало місце спадкування майна померлої за законом. За твердженням позивачки, ОСОБА_2 була особою одинокою, а тому вона здійснила її поховання своїми силами за власний кошт, про що, окрім іншого, вказано у довідці Лопатинської селищної ради №902 від 02 серпня 2022 року.

У склад спадкового майна увійшло право приватної власності на землю загальною площею 1,9159 га, що посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034810 від 17 липня 2000 року, який виданий уже після смерті спадкодавця. Позивач фактично вступила в управління спадковим майном ОСОБА_2 , зокрема, прийняла на відповідальне зберігання оригінали та правовстановлюючі документи, опікується спадковою масою. Шляхом проживання спадкоємця із спадкодавцем, перейняття позивачем від останньої правовстановлюючих документів на зберігання, здійснення опіки над спадковим майном, тобто із обставин, що мають місце на даний час та, про що викладено у заяві і зазначено в даних органу місцевого самоврядування, беззаперечно визначається, що ОСОБА_1 єдина, хто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_2 , що в повній мірі кореспондує вимогам ст. 549 ЦК УРСР, норми якої були чинними на момент виникнення правовідносин. Нещодавно позивачка звернулася до нотаріуса та, як результат, отримала усну відмову у відкриті спадкової справи у зв`язку з тим, що Державний акт на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034810 від 17 липня 2000 року, видано після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наведене вище у сукупності унеможливили реалізацію майнових прав позивача, як спадкоємця у позасудовому порядку, а тому вона вимушена звернутися з позовом до суду.

Просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що ОСОБА_1 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на земельні ділянки загальною площею 1,9159 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034810, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3-6).

Учасники справи в підготовче засідання не з`явилася,

Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Судові витрати просить не стягувати із відповідача в її користь (а.с.47).

Відповідач в судове засідання не з`явився, проте надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області. Позовні вимоги визнає (а.с.45).

Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч.ч.1-2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданого 03 лютого 1998 року Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області (а.с.11).

Окрім того, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 , виданого 19 березня 1994 року Лопатинською селищною радою Радехівського району Львівської області (а.с.18).

Родинні відносини позивачки зі спадкодавцем підтверджують такі документи:

- копія Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , виданого повторно 14 березня 1989 року, з якого видно, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 ; батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 (а.с.12);

- копія Архівної довідки №С-163/1 від 29.07.2020, відповідно до якої ОСОБА_2 народжена ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати ОСОБА_6 , донька ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.13);

- копія Архівної довідки №С-163 від 29.07.2020, з якої встановлено, що ОСОБА_9 народжена ІНФОРМАЦІЯ_5 ; батько ОСОБА_10 , син ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; мати ОСОБА_6 , донька ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.19);

- копія Свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_5 , виданого повторно 14 березня 1989 року, з якого видно, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 одружилися 25 листопада 1935 року; прізвище дружини після одруження « ОСОБА_15 » (а.с.21);

- копія Архівної довідки №С-163/2 від 29.07.2020, згідно з якою, ОСОБА_13 та ОСОБА_9 одружилися 25 листопада 1935 року актовий запис №18 (а.с.20);

- копія Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_6 від 30.02.1953, з якого видно, що ОСОБА_16 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 ; батько ОСОБА_13 , мати ОСОБА_17 (а.с.10);

- копія Свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_7 від 29.12.1958, відповідно до якого ОСОБА_18 та ОСОБА_16 одружилися 29 грудня 1958 року; прізвище дружини після реєстрації одруження « ОСОБА_19 » (а.с.10).

З копії виписки з рішення Лопатинської селищної ради народних депутатів Радехівського району Львівської області від 08 жовтня 1996 року №134 «Про встановлення гр. ОСОБА_1 піклувальником над її тіткою ОСОБА_2 » констатовано, що виконавчий комітет встановив гр. ОСОБА_1 піклувальником над її тіткою ОСОБА_2 , інвалідом першої групи загального захворювання (а.с.14).

Згідно з даними, викладеними у довідці №921 від 14.08.2020, виданій виконкомом Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, встановлено, що жителька смт. Лопатин ОСОБА_1 , 1937 р.н., як племінниця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , фактично вступила в управління спадковим майном ОСОБА_2 , зокрема, прийняла на відповідальне зберігання оригінали та правовстановлюючі документи, опікується спадковою масою (земельними ділянками) (а.с.16).

З копії довідки №902 від 09 серпня 2022 року, виданої виконкомом Лопатинської селищної ради, видно, що ОСОБА_1 здійснила поховання своєї тітки ОСОБА_2 , яка проживала в АДРЕСА_1 , і померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , за рахунок власних коштів (а.с.17).

Також на підтвердження позовних вимог позивачем подано копію будинкової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку АДРЕСА_1 (а.с.30-38).

Відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034810, виданого 17 липня 2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10391, констатовано, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,9159 га, що розташована на території Лопатинської селищної ради.

Згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки вищевказана земельна ділянка складається із двох земельних ділянок: площею 0,4307 га та площею 1,4852 га (а.с.15-15 зворот).

Вищезазначене також підтверджується копією Розпорядження голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області від 07 жовтня 1999 року №447 «Про надання дозволу громадянам селища Лопатин Лопатинської селищної ради на складання проекту передачі земельних часток (паїв) у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», копією Списку громадян, яким передається земельні частки (паї) в натурі земель смт. Лопатин Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області від 07 жовтня 1999 року, копією рішення Радехівської районної ради Львівської області від 23 червня 2000 року «Про затвердження проекту передачі земельних часток (паїв) у натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам смт. Лопатин Лопатинської селищної ради» та копією Списку громадян, яким видається державний акт на право приватної власності на землю за рахунок паїв по Лопатинській сільській раді Радехівського району Львівської області (а.с.22,23-23 зворот, 24, 25-25 зворот).

З копії довідки №24 від 30.03.1998, виданої сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю, вбачається, що майновий пай ОСОБА_3 , яка померла, дійсно перенесений на її сестру ОСОБА_2 (а.с.28).

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №69865647 від 29.08.2022 встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не відкривалася та свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.44).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР).

Наведене дає підстави вважати, що ОСОБА_1 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Частина 3 статті 1296 ЦК України регламентує, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат (а.с.47).

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,258-259,263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на земельні ділянки загальною площею 1,9159 га, що виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №034810, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене в нарадчій кімнаті 15 вересня 2022 року.