Провадження №2/521/1769/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретарів: Черненко Я.О., Шагаки О.В., Івчук К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на 44/100 часток будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Позов обґрунтований такими обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його спадкоємцями є: мати - ОСОБА_1 , та син - ОСОБА_2 . 01 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М. із заявою про прийняття спадщини. ОСОБА_2 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався. Позивач вказує, що спадкодавець мав у приватній власності 44/100 часток будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором № Н-1149 купівлі-продажу нерухомого майна від 11 серпня 2000 року, який був укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» та зареєстрований в БТІ. Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М. листом № 213/02-14 від 07 вересня 2021 року відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а саме: 44/100 часток будинку АДРЕСА_1 у зв`язку з невідповідністю Договору № Н-1149 купівлі-продажу нерухомого майна від 11 серпня 2000 року та запропонувала звернутися до суду. Таким чином, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. В матеріалах справи міститься заява позивача, в якій позов підтримала та просила його задовольнити.

ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. 28 червня 2022 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення позову.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Договору № Н-1149 купівлі-продажу нерухомого майна від 11 серпня 2000 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи від свого імені та імені ОСОБА_6 , продали, а ОСОБА_3 купив 44/100 часток будинку АДРЕСА_1 , які складаються з: двох житлових кімнат (2-3, 2-4) площею 19,2 кв.м., коридорів (2-1, 2-2) і сараїв (Г.Б.) (а.с. 16-17).

Вказаний договір був укладений на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» та зареєстрований Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 20 вересня 2000 року за р. №946, стор. 135, кн. 89 доп.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 від 26 січня 2021 року (а.с. 14).

Спадкоємцями ОСОБА_3 є його мати - ОСОБА_1 , та син - ОСОБА_2 (а.с. 13, 26).

01 червня 2021 року з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М. із заявою про прийняття спадщини (а.с. 86).

Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М. листом № 213/02-14 від 07 вересня 2021 року відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, а саме: 44/100 часток будинку АДРЕСА_1 , оскільки наданий на підтвердження права власності спадкодавця на нерухоме майно договір, укладений з порушенням вимог законодавства та потребує потвердження дійсності в судовому порядку (а.с. 22).

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони регулюються Книгою VI ЦК України яка містить положення про спадкування.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Разом з тим, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року, яка була чинна станом на 11 серпня 2000 року, тобто на дату укладення правочину, встановлювала, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Право власності на зазначену частку квартиру за ОСОБА_3 було зареєстровано відповідно до чинної на той момент Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року.

Надаючи оцінку виниклим між сторонами правовідносинами та надаючи їм правову кваліфікацію суд вважає, що закон України «Про товарну біржу» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що випливають з приводу членства у товарній біржі, прийнятий пізніше, ніж ЦК УРСР 1963 року, а тому до прийняття ЦК України та зміни інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій укладання та реєстрація на біржі угоди обумовлювала виникнення права власності на майно.

Відповідно, вирішуючи спір, суд керується правилами про переважне застосування норм пізніше прийнятого закону, а також правило про пріоритет правозастосування спеціальної норми над загальною, а також неможливості погіршення стану особи у разі зміни нормативно-правового регулювання в спірних правовідносинах.

Таким чином спадкодавець набув право власності на 44/100 частки будинку АДРЕСА_1 і правомірно володів ним на підставі норм ЦК УРСР, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з нормами ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу . Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Враховуючи правомірність набуття ОСОБА_3 права власності на 44/100 частин будинку АДРЕСА_1 , а також, що позивач є спадкоємцем за законом, є всі підстави для визнання за спадкоємцем ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на вищевказану частину будинку.

Таким чином, надаючи оцінку встановленим обставинам, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 392, 1216, 1218, 1222, 1223, 1261 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 258-259, 267, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на 44/100 часток будинку, які складаються з: двох житлових кімнат (2-3, 2-4) площею 19,2 кв.м., коридорів (2-1, 2-2) і сараїв (Г.Б.), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 21 вересня 2022 року.

Суддя: Ю.В. Тополева