Справа № 161/3390/22 Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В.
Провадження № 22-ц/802/831/22 Категорія: 76 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Новік Н.І.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького національного технічного університету Міністерства освіти і науки України про скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у березні 2022 року звернулася в суд з позовом до Луцького національного технічного університету Міністерства освіти і науки України про скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення заробітної плати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі наказу №101-7-35 від 30 серпня 2021 року її, як викладача кафедри фізики та вищої математики, було прийнято до Луцького національного технічного університету Міністерства освіти і науки України на посаду асистента кафедри фізики та вищої математики за строковим трудовим договором з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року за ставкою посадового окладу визначеного відповідно до навчального навантаження на 2021/2022 н.р., із встановленою надбавкою за вислугу років (стаж педагогічної роботи станом на 01 вересня 2021 року становить 26 років 08 місяців 04 дні) у розмірі 30% посадового окладу. Наказом Ректора ЛНТУ «Про відсторонення від роботи» № 161-07-35 від 26 листопада 2021 року її, починаючи з 30 листопада 2021 року, було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати, на підставі ст. 46 КЗпП. Причиною відсторонення вказано її відмову від щеплення проти COVID-19 або ненадання відповідного документа про наявність протипоказань до вакцинації. Однак, жодної перевірки стосовно даного факту не проводилося, будь-яких актів не складалося та з такими документами позивача ніхто не ознайомлював. Процедура відсторонення від виконання трудових обов`язків була проведена з порушенням вимог Конституції України та норм чинного трудового законодавства. У позасудовому порядку вирішити спір не виявляється за можливе. Просить суд визнати незаконним та скасувати спірний Наказ, зобов`язати ЛНТУ поновити попереднє становище позивача та допустити її до виконання посадових обов`язків асистента кафедри фізики та вищої математики за Трудовим договором з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року, а також стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 12949,99 грн., моральну шкоду в розмірі 15000 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2022 року у цій справі в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в якому просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Скарга мотивована тим, що в оскаржуваному наказі не зазначено, що підставою відсторонення позивача є, зокрема, ухилення від обов`язкових медичних щеплень. Суд у рішенні не навів жодних аргументів безпідставності позову, не спростував докази, не надав їм будь-якої критичної оцінки. Не надано належної оцінки наказу, що оскаржується, який в частині п.2 не виконує сам відповідач, незважаючи на те, що на день відсторонення були усунуті причини, що його зумовили. Судом не встановлено факту ухилення позивача від обов`язкових медичних оглядів, а матеріалами справи підтверджується, що на час відсторонення вона пройшла медогляд. Вважає, що рішення мотивоване документами, які не мають загальнообов`язкової юридичної сили, не регулюють правовідносини між сторонами трудового договору, оскільки не є нормами закону. Незважаючи на невиконання нею розпоряджень ректорату з питань, які стали підставою для відсторонення, керівник відповідача своїм наказом від 01 березня 2022 року №44/01-44 допустив її до роботи, а тому вважає, що відповідач визнав неправомірність своїх дій щодо відсторонення позивача від роботи після її звернення до суду і добровільно усунув правопорушення. Профілактичні щеплення проводяться виключно за згодою громадян після надання їм об`єктивної інформації про щеплення, наслідки відмови від них та можливі поствакцинальні ускладнення. Вона діяла на підставі постанови Кабінету міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236, відповідно до якої самостійною підставою для відвідування закладів освіти є негативний результат ПЛР-тесту, який надала відповідачу на день відсторонення і він визнав цей факт у своєму відзиві. Вважає такий документ належним та таким, що є підставою для допуску її до виконання обов`язків.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ЛНТУ зазначено, що 04 листопада 2021 року до навчального закладу надійшов лист Управління освіти і науки Волинської обласної державної адміністрації за вх.№229/03-34, який направлено на ознайомлення та використання в роботі лист Міністерства економіки України №4706-06/52950-03 від 03 листопада 2021 року стосовно алгоритму дій роботодавця відносно осіб, які не дотримуються вимог щодо обов`язкової вакцинації проти COVID-19. На виконання даного наказу 04 листопада 2021 року видано наказ «Про подання переліку працівників, які підлягають відстороненню від роботи (виконання робіт)» №701-05-35, у якому п.1.3 передбачено ознайомлення всіх працівників (під розписку із зазначенням дати) повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19, у разі відмови від ознайомлення скласти відповідний акт про відмову. Такий акт було складено відносно позивача 06 листопада 2021 року. У зв`язку із запровадженням дистанційного навчання в ЛНТУ (розпорядження ректора №101-18-35 від 05 листопада 2021 року, №103-18-35 від 12 листопада 2021 року, №105-18-35 від 19 листопада 2021 року) фактичне відсторонення працівників відбулось 26 листопада 2021 року з дня відновлення очного навчання. Після відсторонення ОСОБА_1 з 30 листопада 2021 року, 01 грудня 2021 року позивачем проведено акт протесту із залученням невідомих людей, внаслідок чого начальник охорони був вимушений викликати поліцію, про що був складений відповідний акт. Цього ж дня позивач звернулась до навчального закладу з проханням надати їй копію наказу та копію трудової книжки. ОСОБА_1 08 листопада та 29 листопада 2021 року надавала у відділ кадрів для ознайомлення довідки з ПЛР-тестом, що не є підставою для допущення її до роботи відповідно до листа Міністерства економіки України №4706-06/52950-03 від 03 листопада 2021 року. Наказом від 01 березня 2022 року №44/01-04 ОСОБА_1 допущено до виконання посадових обов`язків. Просить рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2022 року залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

До апеляційного суду надійшли пояснення ОСОБА_1 на відзив відповідача на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого вона вважає, що відзивом не спростовано доводів апеляційної скарги. Зазначає, що її відсторонено на підставі п.46 КЗпП України, однією із підстав у якій передбачена відмова від проходження обов`язкових медичних оглядів. Позивач такий медичний огляд пройшла, про що надала відповідачу належний медичний документ, що відповідачем визнано. Навчальний заклад намагається підтвердити правомірність своїх дій щодо її відсторонення від роботи завідомо нікчемними засобами ділової переписки між органами державної виконавчої влади, а не Законом, як цього вимагає Конституція України. Вважає, що як працівник навчального закладу державного підпорядкування не може порушувати вимоги відомчого листа або наказу, виданого іншим Міністерством, оскільки це не є законом, а лише документи відомчого значення тих державних підприємств, установ та організацій, до яких належать підпорядковані їм підрозділи. Вона діяла виключно у відповідності до ст.ст. 46, 31, КЗпП України, ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року. При відстороненні роботодавцем від роботи, лікарем не був задокументований актом факт її відмови від щеплення. Відповідач не вправі підміняти собою лікаря, примушувати до щеплення на виконання трудового договору, оскільки це є з його боку є самоуправством з перевищенням посадових повноважень. Саме на підставі негативного результату тестування методом полімерної ланцюгової реакції (ПЛР-тесту) вона має право відвідувати заклад освіти, яким є ЛНТУ.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала, просила задовольнити з підстав у ній викладених.

Представник відповідача ОСОБА_2 просила рішення суду залишити без змін та відмовити задоволенні апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального характеру, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні з огляду на таке.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що наказом ректора ЛНТУ №101-7-35 від 30 серпня 2021 року ОСОБА_1 було призначено на посаду асистента кафедри фізики та вищої математики за строковим трудовим договором з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року за ставкою посадового окладу визначеного відповідно до навчального навантаження на 2021/2022 н.р., із встановленою надбавкою за вислугу років (стаж педагогічної роботи станом на 01 вересня 2021 року - 26 років 08 місяців 04 дні) у розмірі 30% посадового окладу.

Ректором Луцького НТУ ОСОБА_3 04 листопада 2021 року було видано наказ «Про подання переліку працівників, які підлягають відстороненню від роботи (виконання робіт)» № 701-05-35, згідно якого наказано ознайомити всіх працівників з повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19. У повідомленні зазначено, що згідно з п.41-6 Постанови Кабінену Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 просять до 06 листопада 2021 року надати документ , який підтверджує наявність профілактичного щеплення проти COVID-19, наприклад: документ, який підтверджує отримання повного курсу вакцинації або однієї дози дводозної вакцини від COVID-19 включеної ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях; міжнародний, внутрішній сертифікат або іноземний сертифікат, що підтверджує вацинацію від COVID-19 однією дозою дводозної вакцини (жовтий сертифікат) або однією дозою однодозної вакцини чи двома дозами дводозної вакцини (зелений сертифікат), які включені ВООЗ до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях. Також можна надати довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 16 вересня 2011 року №595. У випадку неподання до 06 листопада 2021 року одного із зазначених документів, 09 листопада 2021 року таких осіб буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст. 46 КЗпП та статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Період відсторонення від роботи без збереження заробітної плати не увійде до страхового стажу для призначення пенсії та оплати тимчасової непрацездатності, адже за цей період роботодавець не сплачуватиме за працівника страховий внесок. Період відсторонення без збереження заробітної плати не увійде до стажу, що дає право на щорічну відпустку.

В Акті про відмову від проходження щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 від 06 листопада 2021 року вказано, що працівник ЛНТУ ОСОБА_1 позивач відмовилась або ухиляється від проходження щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 та не надала письмових пояснень з цього питання. Їй було роз`яснено обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких та надали відповідний медичний висновок, а також повідомлено, що у разі відмови або ухилення від щеплення працівник буде відсторонений від роботи (виконання робіт) без збереження заробітної плати на строк до усунення причин.

Працівниками Луцького НТУ 06 листопада 2021 року складено акт про відмову ОСОБА_1 від ознайомлення з актом про відмову від проходження щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19, затверджений ректором ОСОБА_3 та акт про відсутність позивача на роботі без поважних причин.

З розпоряджень ректора ЛНТУ від 05 листопада 2021 року, 12. Листопада 2021 року, 19 листопада 2021 року та 26 листопада 2022 року вбачається, що з 13 листопада 2021 року по 27 листопада 2021 року навчання в університеті здійснювалось в дистанційному порядку (освітній процес в очному режимі відновлено 30 листопада 2021 року).

Наказом Луцького НТУ № 161-07-35 від 26 листопада 2021 року «Про відсторонення працівників від роботи (виконання робіт)» ОСОБА_1 з 30 листопада 2021 року було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на строк до усунення причин, що зумовили відсторонення.

Відповідно ч. 1 ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

До інших передбачених законодавством випадків належить відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.

Відповідно до п. а, б ст. 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян, у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

За змістом ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Судом встановлено, що позивач є працівником закладу вищої освіти. Обов`язковість профілактичного щеплення від COVID-19 для працівників закладів освіти введена Наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року № 2153 Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, який набув чинності 08 листопада 2021 року .

Відповідач ЛНТУ, видавши оспорюваний наказ №161/07-35 про відсторонення ОСОБА_1 , застосував відсторонення позивача від роботи, оскільки це прямо передбачено на законодавчому рівні.

Так, зокрема, відповідно до Постанови Кабінету міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року саме керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. №2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

3) взяття до відома, що: на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»;

відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Згідно із затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90) Положенням про Міністерство охорони здоров`я України головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, є Міністерство охорони здоров`я України (далі МОЗ).

Накази МОЗ, видані в межах повноважень, передбачених законом, є обов`язковими до виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та громадянами.

Відповідно до Переліку №2153 обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники, зокрема, закладів вищої, післядипломної, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальної, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форм власності.

Передбачається, що щеплення є обов`язковим в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 за № 1161/19899 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11 жовтня 2019 № 2070).

Згідно положень ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти визнаються неконституційними з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки на час розгляду даного спору, рішення Конституційного Суду України про визнання неконституційним повністю чи в окремій частині постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року та наказу МОЗ №1253 від 04 жовтня 2021 року відсутнє, тому визначені даними правовими актами, вимоги є обов`язковими для виконання.

При видачі наказу про відсторонення від роботи відповідач керувався Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», листом Міністерства освіти і науки України від 21 жовтня 2021 року №1/9-558, листом Міністерства економіки України від 03 листопада 2021 року №4706-06/52950-03 та листом Управління освіти і науки Волинської обласної державної адміністрації від 04 листопада 2021 року №3628/01-10/2-21 та ст.46 КЗпП України.

З огляду на вищевказане, твердження позивача про те, що відповідач при відстороненні її від виконання обов`язків керувався не законом, а актами, що не мають сили нормативних, є таким, що не відповідає обставинам справи та наслідком власного довільного тлумачення чинного законодавства.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачем надавались відповідачу документи, які б свідчили про існування в ОСОБА_1 протипоказань до вакцинації проти COVID-19.

Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 08 листопада 2021 року із зазначенням того, що ОСОБА_1 здала експрес тест 08 листопада 2021 року о 09 год 20 хв (результат негативний) та результати дослідження від 29 листопада 2021 року, а саме експрес тесту на виявлення антигену COVID-19 Ag №216 (результат негативний) не є документами, які підтверджують наявність профілактичного щеплення проти COVID-19 або довідки встановленої форми про абсолютні протипоказання до проведення щеплень.

Відповідну форма №?0281/о «Висновок лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та інструкцію щодо її заповнення затверджено наказом МОЗ №2394 від 2 листопада 2021 року. Форма №?0281/о заповнюється на підставі медичних записів про стан здоров`я пацієнта з урахуванням критеріїв, які визначаються відповідно до інструкцій до застосування вакцин, рішень НТГЕІ та «Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень», затвердженого наказом МОЗ від 16 вересня 2011 року №?595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за №?1159/19897 (у редакції наказу МОЗ від 11 жовтня 2019 року №?2070).

Відповідно до вимог Порядку №1236, підтвердженням проходження профілактичного щеплення є виданий в установленому Міністерством охорони здоров`я порядку документ, що підтверджує отримання однієї дози дводозної вакцини від COVID-19, включеної Всесвітньою організацією охорони здоров`я до переліку дозволених для використання в надзвичайних ситуаціях, який може бути застосовано протягом 30 днів від дати введення дози; чи міжнародний, внутрішній або іноземний сертифікат (крім сертифіката, що підтверджує негативний результат тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції).

Посилання позивача на п.п.10 п.3 Порядку №1236 як на правове обґрунтування її права на відвідування навчального закладу за умови наявності негативного результату тестування методом полімерної ланцюгової реакції (ПЛР) суд до уваги не приймає, оскільки такі положення стосувались виключно порядку відвідування навчальних закладів здобувачами освіти, а не викладачами. Станом на день відсторонення позивача від виконання трудових обов`язків (на день виникнення спірних правовідносин) та станом на день звернення до суду з даним позовом такий підпункт Порядку було виключено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 583 від 02 червня 2021, що набрала чинності 08 червня 2021 року.

Крім того колегія суддів звертає окрему увагу на те, що позивачем надавались відповідачу документи, які підтверджують проходження нею експрес тесту на виявлення антигену COVID-19 Ag, а не результати тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції (ПЛР-тест).

Факт ухилення ОСОБА_1 від проведення профілактичних щеплень проти COVID-19, обов`язковість якої передбачена Переліком МОЗ №2153 та ненадання нею копії медичного висновку про наявність абсолютних протипоказань до такої вакцинації, виданого закладом охорони здоров`я, підтверджується копією заяви ОСОБА_1 від 09 листопада 2021 року та п.1 оскаржуваного наказу №161-07-35 від 26 листопада 2021 року.

З огляду на наведене, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 будучи педагогом навчального закладу відмовляється від проходження обов`язкової вакцинації проти COVID-19, що є підставою для відсторонення від виконання посадових обов`язків на період до усунення причин, що зумовили відсторонення.

Системний аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для висновку, що відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництва та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим, як підстава для відсторонення працівника від роботи у відповідності до ч. 1 ст. 46 КЗпП України відноситься до інших випадків, передбачених законодавством.

Відсторонення працівника від роботи один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.

У розглядуваному випадку відповідачем було повідомлено позивача щодо обов`язковості профілактичного щеплення проти COVID-19 та доведено до відома відповідні нормативні акти і відсторонення позивача від роботи ґрунтувалось на вимогах законодавства, здійснено в спосіб, передбачений законом та за існування правових та фактичних підстав.

У справі «Соломахін проти України» у рішенні від 15 березня 2012 року ЄСПЛ сформулював правовий висновок, за змістом якого примусова вакцинація як примусове медичне лікування означає втручання в право на повагу до приватного життя, що включає фізичну та психологічну недоторканність особи. Втручання у фізичну недоторканність заявника можна вважати виправданим міркуваннями охорони здоров`я населення та необхідністю контролювати поширення інфекційних захворювань у регіоні.

Отже, такі втручання цілком припустимі.

Інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні забезпечення безпеки життя і здоров`я її громадян. Позивач не дотрималася загальних правових обов`язків, спрямованих на охорону здоров`я людей, і держава визначила законодавством захисний захід - відсторонення від роботи.

Верховний Суд в постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 682/1692/17 дійшов висновку, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я заінтересованих осіб є виправданою. Принцип важливості суспільних інтересів превалює над особистими правами особи, однак лише тоді, коли таке втручання має об`єктивні підстави, та є виправданим.

Унаслідок встановлення такого балансу досягається мета - реалізація права на безпеку та охорону здоров`я, що гарантоване статтями 3, 27, 49 Конституції України. При цьому вирішуючи питання про співвідношення норм статей 3 та 43 Конституції України не можна визнати пріоритетність забезпечення безпеки життя, здоров`я й безпеки колективу навчального закладу та здобувачів освіти над тимчасовими обмеженнями на право на працю конкретного працівника.

Суд звертає окрему увагу на те, що на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом, відповідачем допущено її до виконання службових обов`язків наказом ректора ЛНТУ від 01 березня 2021 року №44/01-04.

На підставі досліджених у справі доказів та норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що відсторонення позивача від роботи було здійснено відповідачем у відповідності до норм чинного законодавства, тому підстави для визнання незаконним і скасування оспорюваного наказу відсутні, як і відсутні підстави для допуску її до виконання трудових обов`язків.

Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не виконує роботу, то за загальним правилом працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується. Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період його відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19. А тому, вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягала до задоволення.

Судом не встановлено порушення трудових прав позивача, моральна шкода не заподіяна та не відшкодовується.

Доводи апеляційної скарги не спротовують правильних висновків суду.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 липня 2022 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді