П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 року м. Київ

Справа № 752/10059/21

Провадження: № 22-ц/824/8489/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Андрієнко А.М., Нежури В.А.,

секретар Івасенко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Мазура Ю.Ю.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , Державне підприємство «Інформаційний центр Міністерства юстиції України, про скасування державної реєстрації обтяження рухомого майна,

в с т а н о в и в :

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у 2016 році він придбав автомобіль марки ВАЗ 212140, номер шасі НОМЕР_1 , 2012 року випуску, зеленого кольору, актуальний державний номер НОМЕР_2 . Право власності на зазначений автомобіль було зареєстровано за ним у Територіальному сервісному центрі № 5341 РСЦ МВС у Полтавській області, підставою для реєстрації був договір купівлі-продажу від 07.05.2016 року, укладений в Територіальному сервісному центрі № 2344 РСЦ МВС в Запорізькій області. У грудні 2020 року він мав намір продати вказаний автомобіль, однак у реєстрації транспортного засобу за новим власником було відмовлено, у зв`язку з наявністю в реєстрі обтяження на автомобіль, яке виникло на підставі договору застави, стороною якого був АТ «Альфа-Банк». Власником автомобіля на час здійснення обтяження у реєстрі у 2012 році був ОСОБА_2 . Однак, з невідомих для позивача обставин у 2016 році автомобіль був зареєстрований за ним, ОСОБА_1 , попри наявне обтяження. Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 69890708 від 17.12.2020 року термін дій первісної застави було встановлено до 26.09.2017 року. Також у Витязі зазначено, що звернення стягнення на обтяжений транспортний засіб не зареєстроване. Вказав, що відповідач до теперішнього часу з метою звернення стягнення на заставне майно до суду не звертався, що свідчить про відсутність спору та порушення позичальником прав заставодержателя. За викладених обставин, просив суд скасувати обтяження по легковому автомобілю ВАЗ 212140-120-40, 2012 року випуску, зеленого кольору, номер шасі НОМЕР_1 , який обтяжено на підставі договору застави № 700012017-З від 25.09.2012 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 .

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації обтяження рухомого майна відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що ухвалами Голосіївського районного суду міста Києва від 27.04.2021 року та 30.06.2021 року було витребувано від АТ «Альфа-Банк» докази щодо відсутності заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Альфа-Банк». Однак, відповідачем дані ухвали виконані не були та не було повідомлено про неможливість їх виконання. Водночас, ці докази необхідні для встановлення фактичних обставин справи, зокрема, щодо розміру заборгованості та її погашення. Отже, взагалі судом не було досліджено доказів існування грошового зобов`язання. Вказав, що з 2012 року до теперішнього часу відповідач не намагався вирішити питання щодо звернення стягнення, що свідчить про відсутність спору щодо невиплати кредитної заборгованості. Також зазначив, що він подавав до суду першої інстанції клопотання про застосування ч. 10 ст. 84 ЦПК України, в якому просив визнати обставину відсутності заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Альфа-банк», однак суд дане клопотання залишив поза увагою.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 26 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

13 вересня 2022 року ОСОБА_1 подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

За таких підстав, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 17.05.2016 ОСОБА_1 придбав транспортний засіб ВАЗ 212140-120-40, 2012 року випуску, зеленого кольору, VIN НОМЕР_1 та присвоєно державний реєстраційний номер - НОМЕР_2 .

Право власності на зазначений автомобіль зареєстровано за ним у ТСЦ № 5341 РСЦ МВС у Полтавській області, підставою для реєстрації був договір купівлі-продажу транспортного засобу № 950/02/2344/2016 від 07.05.2016, укладений в ТСЦ № 2344 (м. Бердянськ).

В грудні 2020 року позивачу стало відомо про те, що на належний йому автомобіль накладено обтяження на підставі договору застави (транспортного засобу) від № 700012017-З від 25.09.2012 року, укладеного в забезпечення виконання кредитного зобов`язання ОСОБА_2 перед ПАТ «Альфа-Банк».

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 17.12.2020 року, запис про обтяження транспортного засобу ВАЗ 212140-120-40, рік випуску - 2012, колір - зелений, тип - легковий універсал, номер об`єкта: VIN НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_3 ; боржник: ОСОБА_2 , код: НОМЕР_4 ; обтяжувач: ПАТ «Альфа-Банк», код: 23494714; розмір основного зобов`язання: 85950 грн.; строк виконання: 25.09.2017; термін дії: 23.08.2022; звернення стягнення: не зареєстроване, був внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна 26.09.2012 року ДП Інформаційний центр Міністерства юстиції України. Термін дії було змінено з 26.09.2017 на 23.08.2022,

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що транспортний засіб, який є предметом застави, був відчужений за наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього майна, тобто, відчуження транспортного засобу було заборонено, а тому відсутні підстави для визнання позивача добросовісним набувачем.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності

в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13,

від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та Верховного Суду, викладеними у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 333/6700815, від 11 вересня 2019 року у справі № 573/1105/17, від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 757/17150/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18, від 07 квітня 2020 року у справі № 761/48585/18, від 09 червня 2021 року у справі № 643/1735/19.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив із того, що застава транспортного засобу була належним чином зареєстрована й автомобіль відчужувався у періоди, коли був під обтяженням, тобто, відчуження транспортного засобу було заборонено, а відтак - відсутні підстави для визнання позивача добросовісним набувачем.

Такі висновки суду ґрунтуються на положеннях закону та підтверджуються встановленими у справі обставинами й матеріалами справи.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, а тому вважати висновки суду першої інстанції помилковими немає підстав.

Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не встановив фактичні обставини справи щодо розміру заборгованості та її погашення та не визнав обставину відсутності заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Альфа-банк» не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки в рамках даної справи банком вимоги про звернення стягнення на предмет застави не заявлялись та судом не вирішувались, а тому такі обставини не входять в предмет доказування у даній справі.

Також безпідставними є і посилання скаржника на те, що з 2012 року до теперішнього часу банк не намагався вирішити питання щодо звернення стягнення, оскільки звернення стягнення на предмет застави є правом банку, а не його обов`язком. В будь-якому випадку та обставина, що банк до теперішнього часу не ініціював питання щодо звернення стягнення на предмет застави не підтверджує і не доводить відсутність заборгованості позичальника перед банком та спору щодо такої заборгованості.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді А.М. Андрієнко

В.А. Нежура