Справа № 346/1680/21
Провадження № 2/346/117/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді: Махно Н.В.

з участю: секретаря: Гайової Г.Ф.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Коломийської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про визнання рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради незаконним та його скасування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Коломийської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 , про визнання рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради незаконним та його скасування. Даний позов позивач обгрунтовує тим, що вона 22.09.2003 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 . Зазначає, що у шлюбі народилися діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначає, що у 2020 році вона звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу. Зазначає, що згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 13.11.2020 року шлюб між нею та ОСОБА_4 був розірваний. Зазначає, що у рішенні суду було визначено, що після розірвання шлюбу їхні неповнолітні діти залишаються проживати з нею. Вказує, що 19 травня 2020 року Коломийський міськрайонний суд вирішено стягувати iз ОСОБА_4 щомісячно аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмiрi однієї тисячі триста гривень щомісячно на кожну дитину. Вказує також те, що у жовтні 2020 року ОСОБА_4 звернувся до Коломийської міської ради iз заявою про визначення способів його участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою ОСОБА_8 . Зазначає, що згідно рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 09.11.2020 року встановлено ОСОБА_4 для участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_8 такi днi та години: вихiднi днi НОМЕР_1 в порядку чергування, починаючи з 18 год. п`ятниці до 19 год. недiлi. Зазначає, що пізніше ОСОБА_4 знову звернувся до Коломийської міської ради із заявою про визначення способів його участі у вихованні та спілкуваннi з малолітньою донькою. Рiшенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 23.03.2021 року ОСОБА_4 встановлено для участі у вихованні та спілкуванні з донькою Христиною такi днi та години: вихiднi днi НОМЕР_1 в порядку чергування, починаючи з 18 год. п`ятниці до 19 год. недiлi, а також кожного вiвторка та четверга з 18:15 год. до 21:00 год. ( на територiї мiста Коломиї). Позивач вважає вказане рiшення незаконним. Зазначає, що при визначеннi днiв та годин ОСОБА_4 для виховання та спілкування з донькою ОСОБА_8 не були враховані інтереси самої дитини. Зокрема вказує, що не було взято до уваги той факт, що малолітня дитина, дівчинка перебуває два вихiднi днi не дома (чотири дні в місяць), ночує в чужому для неї мiсцi кожен раз двi ночi пiдряд; не враховано той факт, що батько, ОСОБА_4 , забирає малолітню дівчинку, доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додому, до своєї дружини, де, крім неї, проживають двоє хлопців, діти протилежної статі, також на одному подвір»i проживає батько дружини ОСОБА_4 . Позивач зазначає. що її донька ОСОБА_8 після таких поїздок повертається додому стомлена i не встигає своєчасно виконати домашні завдання, належно підготуватися до наступного робочого тижня в навчальному закладі. Позивач зазначає, що ОСОБА_4 варто обмежити у спілкуванні з малолітньою ОСОБА_8 . Позивач просить суд поновити їй строк на оскарження рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради та просить рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 23.03.2021 року № 71 Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою визнати незаконним та його скасувати.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив позовні вимоги та просив відмовити в задоволенні позовної заяви позивача. Представник відповідача зазначив, що оскаржуване позивачем рішенням відповідає вимогам чинного законодавства України. Зокрема зазначив, що після звернення ОСОБА_9 з відповідною заявою про визначення йому способів участі у вихованні та спілкуванні з найменшою дочкою ОСОБА_7 , було встановлено, що заявник не перебуває на обліку ні в психіатра, ні в нарколога, працює та має відповідний дохід. Зазначив, що працівником служби у справах дітей міської ради було проведено бесіди з малолітньою ОСОБА_8 , де остання виявляла бажання бачитись з батьком, були проведені розмови з матір`ю та батьком. Зазначив, що служба у справах дітей міської ради не виявила причин, щоб батько не зміг бачитися з найменшою дочкою. Встановлено, що батько не позбавлявся батьківських прав. Зазначив, що перше рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 09.11.2020 року №244, яким було визначено батьку для побачень з дочкою вихідні дні місяця в порядку чергування з 18:00 год. п`ятниці до 19:00 год. неділі матір`ю не оскаржувалось в судовому порядку. Зазначив, що було встановлено, що батько дотримувався цього графіку і дитина була задоволена і з радістю їхала до батька. Вказав, що коли батько звернувся з повторною заявою про збільшення графіку для побачень з дочкою, було враховано частково позицію матері і визначено новий графік для можливості батька спілкуватися лише з дочкою, без інших осіб. Представник відповідача зазначив, що комісія працівників служби у справах дітей міської ради провела обстеження умов проживання батька ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , де було виявлено хороші побутові умови та відведену окрему кімнату для малолітньої дочки ОСОБА_8 . Зазначив також те, що скасування оскаржуваного рішення позбавить батька гарантованого законом права на участь у вихованні та спілкуванні з дочкою, а також порушить права дитини.

Позивач подала відповідь на відзив, у якому вказала, що вважає, що її позов є підставним та підлягає задоволенню. Вказала, що не оскаржувала першочергове рішення виконавчого комітету міської ради, оскільки вірила, що батько буде приділяти малолітній Христині максимум уваги, однак з часом їй стало відомо, що батько цього не робить. Позивач вважає, що оскаржує нею рішення не враховує інтереси самої дитини. Просила позов задовольнити, визнати незаконним та скасувати оскаржуване нею рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав поданий відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити.

Третя особа, ОСОБА_4 у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні надала показання, що ОСОБА_7 є її племінницею. Зазначила, що дитина, коли повертається від батька, дитина є сумною. Дитина повертається від батька непричесана. Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні надала показання, що дитина ОСОБА_8 стала сумною.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні надала показання, що позивач є хорошою матір`ю, діти в неї доглянуті, дома чисто. Зазначила, що розмовляючи з дитиною ОСОБА_8 , і розпитуючи її чи їй подобалось бути в батька дома, вона помітила пригнічений стан дитини, дитина хоче бути вдома з сестрами.

Заслухавши пояснення позивача, та її представника, представника відповідача, третьої особи, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що слід позивачу поновити строк на оскарження рішення виконавчого комітету, а у задоволенні позову про визнання рішення виконавчого комітету незаконним та його скасування слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копіїї свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_13 є батьками малолітньої дитини (а.с. 10). Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 09.11.2020 року №244 встановлено ОСОБА_4 для участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою Христиною такi днi та години: вихiднi днi НОМЕР_1 в порядку чергування, починаючи з 18 год. п`ятниці до 19:00 год. недiлi (а.с.9) Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 23.03.2021 року №71 Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою, ОСОБА_4 для участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_8 встановлено такi днi та години: вихiднi днi НОМЕР_1 в порядку чергування, починаючи з 18 год. п`ятниці до 19:00 год. недiлi, а також кожного вiвторка та четверга з 18:15 год. до 21:00 год. ( на територiї мiста Коломиї) (а.с.8). Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 26.02.2013 року, на підставі відмови від обвинувачення кримінальне провадження було закрито (а.с.11). Згідно висновку Коломийського МВ УМВС від 25.07.2014 року за зверненням ОСОБА_1 , із ОСОБА_4 проведено бесіду, та винесено офіційне попередження (а.с.12). Згідно висновку Коломийського МВ УМВС від 10.08.2015 року за зверненням ОСОБА_1 , розгляд заяви був закінчений, оскільки вказана інформація не знайшла свого підтвердження, встановити свідків та очевидців даної події не виявилось можливим. На даний час ОСОБА_7 , 2012 р.н., проживає з матір`ю - позивачем в справі, має всі належні умови для проживання та фізичного і духовного розвитку. Відповідно до результатів акту перевірки житлових умов від 02 квітня 2021 року житла позивача за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що сім`я проживає в прекрасних умовах, мати доглядає дівчат, які завжди охайні і культурні у спілкуванні з дорослими (а.с.37). Відповідно до довідок №387 , №388, №226 та №227 від 03.06.2021 року, виданих КНП «Коломийська ЦРЛ» КРР, ОСОБА_4 не перебуває на обліку в наркологічному кабінеті та в психіатричному кабінеті (а.с.51-54). Відповідно до характеристики №01/06-2021 від 01.06.2021 року відносно ОСОБА_4 , виданої за місцем роботи ТОВ «Вікно РЕСПЕКТ», вбачається, що останній характеризується позитивно (а.с.59). Відповідно до довідки №344-12 від 01.06.2021 року вбачається, що по виконавчому листу №346/1446/20 від 10.08.2020 року, борг по аліментах у ОСОБА_4 станом на 31.05.2021 року відсутній (а.с.58). Відповідно до копій довідок виданих Коломийським ВП ГУНП за результатами звернень ОСОБА_4 від 09.12.2020 р.,13.08.2020 р., 28.09.2020 р., вбачається, що заявник ОСОБА_4 звертався у Коломийський ВП у зв`язку зі створенням перешкод йому у спілкуванні з дітьми. Як вбачається із супровідного листа Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 04.05.2022 року за результатами звернення ОСОБА_4 із заявою від 22.04.22 року до Коломийського РВП, копії матеріалів були надіслані Коломийській міській раді, за наявності підстав притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.184 КУпАП (а.с.133-135).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частини друга і третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний та духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За положеннями статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 1 ст. 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування. Згідно з частиною першою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У частині першій статті 158 СК України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 19 СК України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Частинами першою, третьою статті 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та в її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, параграф 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, параграф 78). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано достатніх, допустимих та належно обгрунтованих доказів на підтвердження порушення виконавчим комітетом Коломийської міської ради чинного законодавства України при прийнятті оскаржуваного позивачем рішення. Також позивачем не доведено порушення права або інтересу позивача чи дитини в оскаржуваному рішенні. Отже, у зв`язку із наведеним, суд вважає, що позивачу слід поновити строк на оскарження рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 23.03.2021 року №71 Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою, як пропущений з поважних причин, а у задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Коломийської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про визнання рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 23.03.2021 року № 71 Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою, незаконним та його скасування, - слід відмовити, за безпідставністю та необгрунтованістю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 258, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 23.03.2021 року № 71 Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Коломийської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_4 про визнання рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 23.03.2021 року № 71 Про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою, незаконним та його скасування, - відмовити.

Рішення суду набирає законної силипісля закінчення строку на подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 23.09.2022 року.

Суддя Махно Н. В.