ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2074/22 Номер провадження 22-ц/814/2355/22Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков Л.В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючої судді Чумак О.В.

суддів Пилипчук Л.І., Триголов В.М.

за участю секретаря Клименко Я.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 24 червня 2022 року, ухвалене суддею Шелудяковим Л.В., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо винесення постанови про накладення арешту.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

встановила:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області із скаргою на дії державного виконавця, в якій просив скасувати постанову головного державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Тіхомірової Ю.В. про накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , у виконавчому провадженні № 67750212 від 06.12.2021 р, та заборону його реалізації.

Також просив стягнути на його користь судові витрати.

В обґрунтування скарги вказував, що Полтавським відділом державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 06.12.2021 року відкрито виконавче провадження № 67750212 щодо стягнення штрафу з ОСОБА_1 в розмірі 102 000 грн. на користь держави. Одночасно із відкриттям виконавчого провадження постановою головного державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Тіхоміровою Ю.В. при примусовому виконанні накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 .

Вважає, що держаним виконавцем не було дотримано нормативних положень Закону України «Про виконавче провадження» при винесенні постанови про накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно ОСОБА_1 від 06.12.2021 року, не проведено попередніх необхідних виконавчих дій щодо звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24 червня 2022 року скаргу ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо внесення постанови про накладення арешту задоволено.

Скасовано постанову головного державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Тіхоміровою Юлією Володимирівною про накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно у виконавчому провадженні № 67750212 від 06.12.2021року про арешт усього невизначеного майна належного ОСОБА_1 та заборону його реалізації.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) судові витрати в сумі 3000,00 грн.

З вказаною ухвалою не погодився Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та подав на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі начальник відділу ДВС прохає скасувати ухвалу, та відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що скаржник пропустив строк на подачу скарги, яка подана до суду у червні 2022 року. Тоді як постанова, яку він оскаржує, винесена 06.12.2021р. та рекомендованим листом направлена на його адресу. Про оскаржувану постанову скаржнику було відомо у грудні 2021 р. Питання про поновлення строку на подачу скарги ОСОБА_1 не ставив та суд першої інстанції його не досліджував. Вважає, що державний виконавець не порушував вимог чинного законодавства при винесенні постанови від 06.12.2021 р.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника адвоката Зогаля О.М., перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як встановив суд першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що постановою головного державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 06.12.2021 року відкрито виконавче провадження № 67750212 про стягнення штрафу з ОСОБА_1 в розмірі 102 000 грн. на користь держави. на підставі постанови № ВМ №00000187, виданий 15.10.2021 Державною службою України з безпеки на транспорті (а.с. 7).

Крім цього, постановою головного державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 06.12.2021 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 5).

Суд першої інстанції також встановив, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 04.01.2022 року по справі № 545/3609/21, провадження № 2-а/545/36/22, скасовано постанову серії ВМ №00000187 від 18.10.2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 51000 грн., а справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрито за відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (а.с. 16-18).

Задовольняючи скаргу та скасовуючи постанову від 06.12.2021 р. про накладення арешту на майно ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що головний державний виконавець при винесенні вказаної постанови не дотримався вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів вважає такі висновки передчасними, з огляду на наступне.

За статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 № 6, який є чинним, визначено, що на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №295/5047/18 зазначено, що « судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежовувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне. По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа)».

Розмежування юрисдикцій спрямоване на дотримання не лише процедури вирішення справи, але й порядку виконання судового рішення і контролю за його виконанням.

Дотримання судом правил предметної юрисдикції є визначальним критерієм права на справедливий суд.

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Право на оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби передбачено ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною другою ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтями 374, 377 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково. Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Пунктом першим частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції, в порядку ЦПК України, зі скаргою на дії головного державного виконавця, які вчинені в межах виконавчого провадження з примусового виконання постанови № ВМ №00000187, виданої 15.10.2021 Державною службою України з безпеки на транспорті.

Оскільки у поданій скарзі оскаржуються дії державного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням постанови іншого органу (Державної служби України з безпеки на транспорті), а не рішення за наслідками розгляду судом цивільної справи, ухваленого відповідно до норм ЦПК України, скарга ОСОБА_1 не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства. Розгляд такої скарги віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

З огляду на зміст ст. 20 КАС України така справа розглядається окружним адміністративним судом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню із закриттям провадження у справі.

Скаржнику слід роз`яснити право на звернення до Полтавського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 19, 367, 368, 374, 377, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 24 червня 2022 року скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо винесення постанови про накладення арешту, - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право на можливість звернення із скаргою на дії головного державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо винесення постанови про накладення арешту в порядку адміністративного судочинства до адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 20.09.2022.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Л.І.Пилипчук

В.М.Триголов