ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,

секретаря судових засідань Омельчук С.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Фастові Київської області в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2022 до суду з позовом до ОСОБА_2 звернулась ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, посилаючись на наступні обставини.

20 вересня 2021, близько 22 години 20 хвилин, рухаючись по вулиці Гагаріна в селі Мала Снітинка Фастівського району Київської області в напрямку села Мала Офірна, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки "DACIA LOGAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.

За фактом даного ДТП, 21 вересня 2021 року Головним управлінням Національної поліції в Київській області, матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 286 Кримінального кодексу України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №: : 000612.

Станом на момент подання позовної заяви до суду, досудове розслідування кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №: 000612 від 21 вересня 2021 року, за фактом вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення за ч. З ст. 286 КК України, проводиться Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області.

Внаслідок смерті ОСОБА_3 , в результаті вищевказаної ДТП, матері- ОСОБА_1 було завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, представник позивача просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 2500000 гривень та судові витрати.

Ухвалою суду від 06 липня 2022 року відкрите спрощене позовне провадження у справі та призначено до судового засідання.

01.08.222 від представника відповідача - адвоката Соколовського В.Л. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що заявлена нею моральна шкода в розмірі 250 000 гривень не містить належних та допустимих доказів заподіяння їй шкоди саме в цьому розмірі.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Лабик Р.Р.. підтримав вимоги позовної заяви, просив її задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Соколовський В.Л. в судовому засіданні позов визнали частково та надали відповідні пояснення.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 20.09.2021 близько 22-20 години, рухаючись по вул.. Гагаріна, в с.Мала Снітинка, Фастівського району, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки "DACIA LOGAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 .

Внаслідок ДТП, ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження та загинула на місці пригоди.

По факту цієї дорожньо-транспортної пригоди, було відкрите кримінальне провадження №00612 від 21.09.2021 та розпочато досудове розслідування за ч. 3 ст. 286 КК України.

Як вбачається з висновку експерта №:250 від 30 грудня 2021 року, встановлено: «При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_3 , 2000 року народження, виявлено наступні ушкодження: рани, садна на голові, садна та синці на тілі: перелом кісток склепіння та основи черепа, пошкодження оболонок та тканин головного мозку, крововиливи під оболонки у тканини та шлуночки головного мозку, садна, крововилив на правому плечі, перелом правої ключиці та лопатки, численні переломи ребер справа й зліва, перелом грудини, крововиливи у ворота легень +- ушкодження тканин легень, рідка крову плевральних порожнинах, крововиливи навколо аортальну клітковину, у ворота печінки, крововиливи в мяких тканинах тулуба в місцях ушкоджень на шкірі та переломів. Тілесні ушкодження виникли незадовго до настання смерті, приблизно в один проміжок часу, що вираховується хвилинами. Смерть ОСОБА_3 2000 року народження, настала ІНФОРМАЦІЯ_1 від численних ушкоджень кісток скелету та внутрішніх органів з крововтратою. Виявлені при проведенні судово-медичної експертизи трупа ушкодження заподіяні тупими предметами і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя і перебувають у прямому зв`язку з настанням смерті. Характер та морфологія ушкоджень, дають змогу вважати. що вони утворились під час ДТП."

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанові від 01 березня 2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки. - незалежно від наявності вини.

Постановою Верховного суду від 01 липня 2020 року у справі № 554/858/19, вказано такі мотиви Верховного Суду та застосовані норми права:

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець джерела підвищеної небезпеки зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.

Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Правила ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу загиблого, що в судовому засіданні не заперечувалось відповідачем.

Отже, з вищевикладеного випливає, що саме володільці джерела підвищеної небезпеки можуть бути відповідальними за шкоду завдану ними в розумінні ст. 1166,1187 ЦК України, а не пішоходи чи пасажири, які несуть відповідальність виключно у разі завдання ними умисної шкоди.

Щодо відшкодування моральної шкоди позивачу, яка відповідно до копії свідоцтва про народження (а.с.28) є матір`ю загиблої внаслідок ДТП ОСОБА_3 , то суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із статтею 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Таким чином, право на звернення до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи.

Отже, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відшкодування відповідачем моральної шкоди позивачу, оскільки наявні перелічені вище складові, що вказують на наявність такої шкоди.

Щодо обґрунтованості розміру моральної шкоди суд приходить до наступного.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Київській області відділу від 28 серпня 2022 року кримінальне провадження №00612 від 21.09.2021 закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 286 КК України (а.с.104-111).

Як вбачається з вищезазначеної постанови, під час досудового провадження у діях водія ОСОБА_2 порушень правил дорожнього руху не встановлено, проте, встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 21.09.2021, настала внаслідок грубого порушення пішоходами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вимог пунктів 4.4 та 4.14 п.п.2),г),г),д) Правил дорожнього руху України.

Крім цього, відповідно до показань потерпілої ОСОБА_1 (позивача) (а.с.106), встановлено, що дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована разом із матір`ю в АДРЕСА_1 , але разом не проживали. Проживала ОСОБА_3 в м.Фастові, та постійно змінювала місце проживання. ОСОБА_3 була не заміжня, але в неї була малолітня донька- ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_3., яка перебувала в дитячому будинку « Малютка » в м.Боярка, ОСОБА_3 ніде не працювала, зловживала спиртними напоями, також в неї були психічні розлади, перебувала на обліку у лікаря-психіатра. Останній раз мати бачила доньку близько двох місяців тому, але з нею не спілкувалась.

Також, суд звертає увагу, що при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_3 , встановлено та найбільш вірогідно, що в момент переїзду ОСОБА_3 перебувала на проїжджій частині дороги в горизонтальному положенні, перекочування колеса транспортного засобу відбулось через тіло та голову зліва направо (абзац 7 Постанови про закриття кримінального провадження а.с.107)

Згідно абзацу 8 а.с.107, при судово-токсилогічному дослідженні в крові трупа знайдено 2.13 проміле етилового спирту. Указана концентрація етилового спирту в крові, як правило за життя, може відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеню.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачу ОСОБА_1 дійсно завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв`язку з смертю дочки ОСОБА_3 .

Проте, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховуючи в сукупності негативні наслідки, які настали для позивача, характер та обсяг страждань, яких вона зазнала, також враховує і відсутність вини завдавача шкоди, поведінку самої загиблої в момент її переїзду, яка перебувала на проїжджій частині дороги в горизонтальному положенні в темну пору доби, в стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, оцінює завдану позивачу шкоду в розмірі 50 000 гривень.

А тому, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Вирішення питання про стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги позивачу вирішити згідно поданої представником позивача заяви відповідно до вимог ст..141 ЦПК України.

Керуючись ст. 4, 10-13, 76-81,141, 258-265 ЦПК України, ст.. 23, 1167,1172,1187,1194 ЦК України, Постановою Верховного суду від 01 липня 2020 року у справі № 554/858/19, суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 )моральну шкоду завдану смертю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19.09.2022.

Суддя Л.М.Ковалевська