Справа № 686/3902/22
Провадження № 2/686/3003/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2022

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,

встановив:

В лютому 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, в обґрунтування якого вказав, що 07.10.2021 позивач та ОСОБА_6 уклали договір позики у розмірі 482000 грн., що еквівалентно 18000 доларів США, на підтвердження якого ОСОБА_3 видав розписку, за змістом якої зобов`язався повернути борг в сумі 18000 доларів США до 14 жовтня 2021 року. ОСОБА_4 , яка є дружиною відповідача ОСОБА_3 , в розписці про отримання грошових коштів, зазначила, що не заперечує дану позику свого чоловіка. Всупереч умовам договору, відповідачі борг не повернули, у зв`язку з чим позивач просить стягнути солідарно з відповідачів борг в сумі 18000 доларів США, три відсотка річних в розмірі 176, 05 доларів США, а також понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання, повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала.

За таких обставин, суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав в позику від ОСОБА_2 грошові кошти в 18000 доларів США, які зобов`язався повернути до 14 жовтня 2021 року.

ОСОБА_3 07 жовтня 2021 року власноручно написав розписку про те, що отримав в борг 482000 грн., що еквівалентно 18000 доларів США, та зобов`язався повернути 18000 доларів США до 14 жовтня 2021 року.

Відповідно до ст.1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В силу ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору може бути представлена розписка позичальника, що посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Частиною першою ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Оскільки строк виконання зобов`язання за договором позики настав, відповідачі зобов`язання за договором не виконали, а тому з них підлягає стягненню борг за договором позики в сумі 18000 доларів США.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Строк виконання зобов`язань відповідачів перед ОСОБА_2 сплинув 14 жовтня 2021 року, тому відповідно до ст.625 ЦК України на суму боргу підлягають нарахуванню три відсотки річних.

Згідно розрахунку позивача, вбачається, що :

- за період з 15.10.2021 року по 10.02.2022 (день подання позовної заяви до суду) три відсотка річних становить 176,05 долари США.

Щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором із подружжя то судом враховано наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1-3 статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно вимог ч.ч.1,2,4 статі 65 СК країни, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідач ОСОБА_4 в розписці про отримання грошових коштів власноручно написала, що являється дружиною ОСОБА_3 і не заперечує позику свого чоловіка.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 в справі № 638/18231/5-ц дійшла висновку, що правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї.

Враховуючи вищевикладене, з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає стягненню солідарно на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в розмірі 18000 доларів США, три відсотка річних в розмірі 176,05 доларів США, а всього, 18 176, 05 доларів США.

Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5 085 грн. 57 коп., по 2 542 грн. 79 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, на підставі ст.ст. 192, 524, 526, 625, 626, 627, 1046, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст. 61,65 Сімейного кодексу України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 18 176, 05 доларів США (вісімнадцять тисяч сто сімдесят шість доларів США 05 центів США).

Стягнути ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 5 085 грн. 57 коп., по 2 542 грн. 79 коп. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_2 .

Відповідач : ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , прож. АДРЕСА_3 .

Дата складання повного тексту рішення 14.09.2022.

Суддя: