Справа № 353/583/22
Провадження № 2/353/206/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання помічника голови суду Грошева В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка в свою чергу успадкувала 1/2 частину вказаного домоволодіння після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спірне домоволодіння, в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що позбавляє її можливості оформити спадщину на спадкове майно. Окрім цього, позивачка просила суд витребувати у Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області та приватних нотаріусів Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. та ОСОБА_5 копію спадкових справ заведених після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 28.07.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою зобов`язано Тлумацьку державну нотаріальну контору Івано-Франківської області та приватних нотаріусів Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. та ОСОБА_5 надати суду належним чином посвідчені копії спадкових справ, у разі їх відкриття, та витяги про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкових справ, зокрема щодо майна: ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє місце проживання яких було с. Вікняни Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

15.08.2022 року на адресу суду з Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області надійшли копії спадкових справ № 302/2002 та № 211/2013.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 31.08.2022 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом, а справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити та розгляд справи провести у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак на електронну адресу суду направив письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 1 Кутищенської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за ОСОБА_3 , яка була головою двору, та ОСОБА_4 значилось господарство, розташоване по АДРЕСА_1 (а.с. 14). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 15.09.2016 року, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , побудовані у період з 1967 року по 1970 рік та не є самовільним будівництвом (а.с. 8-11).

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Пунктом 3 вищевказаної Постанови визначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав.

Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних долях (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про одруження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 24.11.1955 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 35 зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 17).

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_3 прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , оскільки вона вступила в управління спадковим майном, проводила похорон померлого, до дня смерті проживали разом та вели спільне господарство, що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 195 від 18.07.2022 року (а.с. 12).

Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 302/2002 від 20.11.2002 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_4 (а.с. 35-38), з якої вбачається, що ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає та з заявами про прийняття спадщини інші особи не звертались.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 18). Ще за життя ОСОБА_3 посвідчила на ім`я ОСОБА_1 (позивачка) заповіт, яким заповіла їй все належне їй на день смерті майно (копія заповіту від 25.01.2011 року, а.с. 15), а також посвідчила на ім`я ОСОБА_2 (відповідач) заповіт, яким заповіла йому земельну ділянку, яка не є предметом даного позову (копія заповіту від 18.02.2011 року, а.с. 55).

Також до матеріалів справи додано копію заповіту посвідченого на ім`я ОСОБА_2 (відповідач), яким ОСОБА_3 заповіла йому все належне їй на день смерті майно (копія заповіту від 18.02.2011 року, а.с. 16). Однак, відповідно до довідки Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 217 від 15.08.2022 року, вказаний заповіт не був зареєстрований у сільській раді с. Вікняни Тлумацького району Івано-Франківської області та його примірник відсутній (а.с. 54). Отже зазначений заповіт є нікчемним (ст. 216 ЦК України) та не створює жодних правових наслідків.

З врахуванням вищенаведеного, спадкування майна після смерті ОСОБА_3 має відбуватись за заповітами від 25.01.2011 року та від 18.02.2011 року, згідно яких ОСОБА_6 має право на спадкування всього належного спадкодавцю на день смерті майна, а ОСОБА_2 (відповідач) має право на спадкування належної спадкодавцю земельної ділянки.

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_2 (відповідач) прийняли спадщину в порядку спадкування за заповітами після смерті ОСОБА_3 , оскільки вони у шестимісячний термін звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за заповітами (а.с. 39, 39 зворот). Відповідно до довідки Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 196 від 18.07.2022 року ОСОБА_3 на день смерті проживала одна, та після її смерті в управління спадковим майном вступила племінниця ОСОБА_1 (позивачка), яка проводила похорон померлої, здійснює ремонт будинку, обробляє земельну ділянку (а.с. 13).

Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 211/2013 від 25.10.2013 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_3 (а.с. 39-52), з якої вбачається, що ОСОБА_1 (позивачка) є єдиним спадкоємцем за заповітом на спірне домоволодіння після смерті ОСОБА_3 .

Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на спірне домоволодіння в цілому в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка в свою чергу успадкувала 1/2 частину вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 .

Позивачці ОСОБА_1 в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на домоволодіння після смерті ОСОБА_3 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 665/02-31 від 11.10.2016 року (а.с. 19).

Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, враховуючи те, що відповідач повністю визнав позов, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило, суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі ст.ст. 535, 548, 549, 553, 560, 561 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року), керуючись ст. ст. 13, 81, 82, 141, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. ЛУКОВКІНА