Справа №522/7772/22
Провадження №2/522/3956/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Кулябко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27.06.2022 року звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 30265,50 грн.

В обґрунтування позову вказала, що судовим наказом від 12.06.2019 року у справі №522/8173/19 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки всіх доходів щомісячно. Судовий наказ знаходиться на виконанні у Першому Приморському відділі державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавче провадження №59845504. Не погоджуючись із розрахунками заборгованості, відповідач подав скаргу на дії державного виконавця в частині нарахування заборгованості на нього, як фізичну особу підприємця. Постановою ВСУ від 09.02.2022 р. по справі №522/8173/19 було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця, та встановлено правомірність нарахування заборгованості. З розрахунків заборгованості по аліментам від 01.02.2021 р. та 01.06.2022 р. вбачається, що відповідач не сплачував нараховані аліменти (як ФОП). Діяльність як ФОП відповідач припинив 23.09.2021 р., за цей період виникла заборгованість зі сплати аліментів. З огляду на викладене вище, просила стягнути неустойку (пеню) по аліментам.

Ухвалою суду від 08.07.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 22.08.2022 року.

Ухвалою суду від 20.07.2022 року виправлено описку, допущену в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 08.07.2022 р. по цивільній справі №522/7772/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, а саме, вирішено вважати вірним вимоги позову «про стягнення пені за прострочення сплати аліментів», замість помилкового зазначених «про стягнення аліментів», та викладено 1 абзац резолютивної частини ухвали суду від 08.07.2022 року в новій редакції.

17.08.2022 року через електронну пошту представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Чумаченко С.О. подано відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що позовна заява не містить жодних обставин, якими позивач обґрунтовує наявність у відповідача вини у несплаті заборгованості по аліментам та доказів, що підтверджують вказані обставини. Вказує, що фактично повна невинуватість ОСОБА_2 у несплаті заборгованості по аліментам у вигляді ј частки середньої заробітної плати працівника для даної місцевості як ФОП прослідковується з встановлених обставин при розгляді справи №522/8173/19 першою, апеляційною та касаційною інстанціями. Крім того, звертаючись до суду з позовом про стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів, позивачкою залишено поза увагою той факт, що період утворення заборгованості зі сплати аліментів починаючи з 01.08.2020 р. по 01.09.2021 р. припадає на період протягом якого відповідачем оскаржувалися дії державного виконавця щодо нарахування такої заборгованості у вигляді ј частки середньої заробітної плати працівника для даної місцевості як ФОП, а також в той час, коли у відповідача жодних доходів окрім пенсії по інвалідності не було. Також, доказів того, що відповідач ухиляється від сплати аліментів, з моменту відкриття виконавчого провадження матеріали справи не містять. Таким чином, відповідач не ухилявся від зобов`язань щодо сплати аліментів за даним виконавчим листом, а сам факт існування заборгованості по аліментам не свідчить про винну поведінку відповідача.

19.08.2022 року через електронну пошту суду представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Бірюковим А.М. подано відповідь на відзив, у якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вказав, що заперечуючи проти задоволення позову, фактично відповідач не заперечує, ані факт заборгованості зі сплати аліментів, ані розрахунок суми пені. Вказує, що апеляційний суд Одеської області виніс відповідне рішення щодо скарги Яніна лише 17.08.2022 р., а предметом даного позову є стягнення пені за заборгованість, яка виникла з серпня 2020 року до вересня 2021 року. Таким чином, вважає, що відповідач свідомо не сплачував аліменти, як ФОП під час розгляду справи по суті. Вважає, що відзив на позовну заяву не містить жодних аргументів та/або належних та допустимих доказів, які б спростовували правову позицію позивачки, викладену у позовній заяві.

03.08.2022 року відповідачем ОСОБА_2 через канцелярію суду подано заяву, у якій вказав, що він є пенсіонером, особою з інвалідністю 2 групи. Просив не стягувати з нього судовий збір та відкласти розгляд справи.

22.08.2022 року відповідачем ОСОБА_2 через канцелярію суду подано заяву, у якій вказував адреси для надіслання судових повісток.

В судове засідання 22.08.2022 року з`явилися представник позивачки адвокат Бірюков А.М., відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Ніц А.С.

Представник позивачки в судовому засіданні просив прийняти відповідь на відзив, а представник відповідача просив прийняти відзив на позовну заяву.

Представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про надання часу для ознайомлення із відповіддю на відзив.

Протокольною ухвалою суду від 22.08.2022 р. суд ухвалив прийняти відзив, відповідь на відзив, та задовольнити клопотання представника відповідача, надати час стороні відповідача для ознайомлення із відповіддю на відзив, судове засідання відкласти на 02.09.2022 р.

25.08.2022 року через електронну пошту представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Чумаченко С.О. подано додаткові письмові пояснення, у яких просив відмовити у задоволенні позову, поновити відповідачу строк на подання додаткових доказів.

29.08.2022 року через електронну пошту суду представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Бірюковим А.М. подано письмові пояснення, у яких просив позовні вимоги задовольнити. Вказав, що правомірність нарахування аліментів по спірним правовідносинам була остаточно підтверджена постановою ВСУ 09.02.2022 р. по справі №522/8173/19. Вказує, що відсутність провини в несплаті аліментів має доводити саме боржник, одночасно з тим, позивачем було надано докази наявності заборгованості, правомірності нарахування аліментів, інформацію про майновий стан боржника (наявність нерухомого майна). Відповідач в свою чергу, не надав жодних доказів які б вказували на відсутність його вини. Крім того, відповідач не надав жодних доказів, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання.

В судове засідання призначене на 02.09.2022 р. сторони не з`явилися, судове засідання відкладено на 09.09.2022 р.

В судове засідання 09.09.2022 року з`явилися представник позивачки адвокат Бірюков А.М., відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Ніц А.С.

Представник позивачки в судовому засіданні просив позов задовольнити. Вказав, що факт наявності боргу не є предметом спору, на відповідача покладено обов`язок доведення факту відсутності вини. Відповідач ніяких дій по сплаті заборгованості по аліментам не вчинив, до позивачки з будь-яким проханням вирішення вказаного питання не звертався. Вважає, що заборгованість виникла з того моменту, як відповідач був ФОП.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Вказав, що було відкрите виконавче провадження з виконання судового наказу про стягнення аліментів, аліменти позивачка почала отримувати у травні 2020 р.. оскільки державним виконавцем були надані відповідні запити щодо з`ясування його доходів і це не його провина. З вересня 2021 р. по вересень 2022 р. позивачці не виплачувалися аліменти не з його вини, а з вини державного виконавця, який своєчасно не подав відомості до ПФУ.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що державним виконавцем було складено розрахунок заборгованості, але у відповідача не було доходів як СПД і при цьому він сплачував аліменти з пенсії. Він оскаржив розрахунок виконавця в судовому порядку. 17.08.2020 р. апеляційним судом винесено постанову з перегляду ухвали суду першої інстанції на їх користь, а 09.02.2022 р. Верховний суд скасував рішення І та ІІ інстанцій, та тому відповідач тоді не мав сплачувати. Відповідачем вжито усіх можливих заходів щодо сплати ним аліментів, він постійно звертався до державного виконавця із заявами. Наразі відповідач не має доходу. Він не зловживав своїми правами та вина у несплаті аліментів відсутня.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 12.06.2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки всіх доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 15.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.09.2019 р. звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 (а.с. 63).

06.03.2020 р. ОСОБА_2 на адресу Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подано заяву, у якій вказував, що 07.11.2019 р. ним було подано заяву про видачу йому належним чином засвідчених копій усіх матеріалів виконавчого провадження №59845504 по заяві ОСОБА_1 . Також, у зв`язку з тим, що досі гроші з його пенсії не відправляються на картку ОСОБА_1 , надав реквізити банку (а.с. 61).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.02.2021 р., заборгованість ОСОБА_2 станом на 01.02.2021 р. складає 41649,14 грн. (а.с. 16).

За розрахунком, складеним 01.06.2022 р., заборгованість ОСОБА_2 станом на 01.06.2021 р. складає 57420,43 грн. (а.с. 17).

ОСОБА_2 звернувся 10.11.2020 року до суду зі скаргою на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо невірного розрахунку заборгованості.

Постановою Верховного Суду від 09.02.2022 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17.08.2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовлено (а.с. 9-15).

Постановою зокрема встановлено, що факт відсутності доходу у платника аліментів як ФОП не є підставою для звільнення його від сплати аліментів у цій частині відповідно до судового рішення.

ОСОБА_2 діяльність як ФОП припинив 23.09.2021 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За довідкою №575 від 11.08.2022 р. Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, ОСОБА_2 перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності, сплачував аліменти із пенсії за постановою державного виконавця від 11.12.2019 р. ВП №59845504 Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно якої утримання проводились по 31.07.2020 р. Сума виплачених аліментів за період з 01.02.2020 р. по 31.10.2021 р. становить 55645,13 грн. (а.с. 35-36).

Згідно довідки №578 від 11.08.2022 р. Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, ОСОБА_2 за період з травня 2019 р. по серпень 2022 р. отримав пенсії на загальну суму 210746,22 грн. (а.с. 37).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкті нерухомого майна щодо суб`єкта №244000864 від 11.02.2021 р., ОСОБА_2 є власником 18/25 та 7/25 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 45-49).

ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, що підтверджено пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 (а.с. 52).

Судом встановлено з позову та пояснень представника позивачки та відповідача, що відповідач як ФОП припинив свою діяльність 21.09.2021 р. у зв`язку з чим вказані обставини на підставі ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Тому суд приходить до висновку, що відповідач повинен був сплачувати аліменти як ФОП до 22.09.2021 р. включно.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1,2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з ч.1-3 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.01.2021 року у справі № 636/3546/17 визначено, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

У постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року у справі № 661/905/19 встановлено, що Сімейним кодексом України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тому суд погоджується з позицією представника щодо того, що саме на відповідача покладається обов`язок доводити відсутність своєї вини.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що позивачка, звертаючись до суду з позовом, просила стягнути пеню (неустойку) зі сплати аліментів за період з 01.08.2020 р. по 01.09.2021 р.

В той же час, відповідач ОСОБА_2 , за відомостями сайту Судова влада, звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості 10.11.2020 року, за результатом розгляду якої ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2021 р. у справі №522/8173/19 скаргу ОСОБА_2 задоволено, визнано неправомірними дії державного виконавця Першого Приморського ВДВС у м. Одесі із включення у розрахунок заборгованості по аліментам від 01.11.2020 р. в межах виконавчого провадження №59845504 заборгованості у вигляді ј частки середньої заробітної плати працівника для даної місцевості; зобов`язано державного виконавця вжити заходи щодо перерахунку заборгованості зі сплати аліментів в межах виконавчого провадження №59845504, постановою Одеського апеляційного суду від 17.08.2021 р. ухвалу суду залишено без змін, та лише постановою Верховного Суду від 09.02.2022 р. скасовано вищевказані судові рішення від 25.02.2021 р. та 17.08.2021 р. Оскільки судом встановлено, що Верховним Судом дію ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2021 р. не було зупинено, таким чином на думку суду у відповідача не виникав обов`язок платити аліменти за цим розрахунком аж до 17.08.2021 р. (постанова Одеського апеляційного суду), та вказаний обов`язок знову виник з 09.02.2022 р.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що за період з 01.08.2020 р. по 10.11.2020 р. відповідач не сплачував аліменти без поважних на то причин, в той час як судом не встановлено його невинуватості у цій несплаті, а відтак, дійшов висновку, що підлягає стягненню з відповідача пеня яку слід розраховувати з 01.08.2020 р. по 09.11.2020 р.,

Суд здійснює розрахунок неустойки (пені) за несплату аліментів за період з 01.08.2020 р. по 09.11.2020 р.

Період (включно):01.08.2020 - 09.11.2020
Кількість днів прострочення:101 день
Сума, на яку нараховується пеня:2 634,25 грн.
Розрахунок:2 634,25 (сума аліментів) ? 1% ? 101 (кількість днів прострочення) = 2 660,59 грн.
Розмір пені, але не більше 100 відсотків заборгованості:2 634,25 грн.

Пеня за прострочення сплати аліментів

Період (включно):01.09.2020 - 09.11.2020
Кількість днів прострочення:70 днів
Сума, на яку нараховується пеня:2 629,75 грн.
Розрахунок:2 629,75 (сума аліментів) ? 1% ? 70 (кількість днів прострочення) = 1 840,83 грн.
Розмір пені, але не більше 100 відсотків заборгованості:1 840,83 грн

пеня за прострочення сплати аліментів

Період (включно):01.10.2020 - 09.11.2020
Кількість днів прострочення:40 днів
Сума, на яку нараховується пеня:2 629,75 грн.
Розрахунок:2 629,75 (сума аліментів) ? 1% ? 40 (кількість днів прострочення) = 1 051,90 грн.
Розмір пені, але не більше 100 відсотків заборгованості:1 051,90 грн.

Пеня за прострочення сплати аліментів

Період (включно):01.11.2020 - 09.11.2020
Кількість днів прострочення:9 днів
Сума, на яку нараховується пеня:2 678,50 грн.
Розрахунок:2 678,50 (сума аліментів) ? 1% ? 9 (кількість днів прострочення) = 241,07 грн.
Розмір пені, але не більше 100 відсотків заборгованості:241,07 грн.

Загальною сумою пені за вказаний період є 5768,05 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд враховує, що відповідач є інвалідом 2 групи, а відтак, на підставі ст. 142 ЦПК України, судові витрати щодо сплати судового збору відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 20, 180, 191, 196 ч.1 СК України, ст.ст.1, 3-13, 23, 42, 43, 48, 49, 58, 64, 76-81, 83, 89, 95, 133,141, 174, 209-211, 223, 227-229, 234, 235, 242, 244, 246, 247, 248, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 353-354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 5768,05 грн. (п`ять тисяч сімсот шістдесят вісім гривень п`ять копійок).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 14 вересня 2022 року.

Суддя: Л.В. Домусчі