КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/2309/2022 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.,

при секретарі Загородній С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ею ОСОБА_4 , який зареєстровано 04 липня 1992 року Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених міста Києва, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 1657 та видано свідоцтво про укладення шлюбу.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 вересня 2021року позов ОСОБА_3 - задоволено.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 04 липня 1992 року Київським міським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ, актовий запис за №1657 - розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 840 грн 80 к.

Не погоджуючись з рішенням суду, 05 жовтня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та закрити провадження.

Посилається на те, що позов про розірвання шлюбу від імені ОСОБА_3 подано представником ОСОБА_5 , особою яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Крім того, відсутність відповідача ОСОБА_1 в Україні та її постійне проживання за кордоном підтверджується довідками ГІОЦ, а також поданими позивачем копіями свідоцтва про народження дітей та їх перекладом, де місце проживання матері ОСОБА_1 вказано ОСОБА_6 .

Позивач також не проживає в Україні.

Посилається на те, що рішення ухвалене з порушенням правил підсудності, оскільки підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України, одноособово.

Представник позивача подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на те, що станом на 21 серпня 2020 року ОСОБА_3 отримав паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , тому надання оцінки письмовому доказу, який наразі уже немає чинності необгрунтовано.

Посилається на те, що як вбачається з письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується її паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Відомості щодо припинення ОСОБА_1 громадянства України відсутні.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просив задовольнити.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачкою не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки їхня сім`я розпалась остаточно.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено та апеляційним судом перевірено, що 04 липня 1992 року між громадянином України ОСОБА_3 та громадянкою України ОСОБА_9 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого Печерським районним у м. Києві ВДРАЦС центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.26, том 1).

Підставою для звернення відповідача із апеляційною скаргою про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 вересня 2021 року стало те, що вказана справа не підсудна Святошинському районному суду м. Києва.

Звертаючись із даним позовом до Святошинського районного суду м. Києва позивач вказував на те, що місце реєстрації ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Згідно наявних в матеріалах справи довідок ГІОЦ ОСОБА_1 не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а також відсутні відомості про реєстрацію відповідача на території м. Києва (а.с. 19, 20, том 1).

За адресою кв. АДРЕСА_2 , як вбачається із довідки ГІОЦ зареєстровані ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (а.с.19,т.1).

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач 12 липня 2021 року звернулась до суду першої інстанції з заявою про перегляд заочного рішення суду, посилалась на те, що була не повідомлена про розгляд справи, оскільки не проживає в Україні, в Україні не зареєстрована, надала копію паспорта громадянки Ірландії.

Повідомила, що на даний час постійно проживає у Франції. (а.с.67-70, т.1).

Її чоловік ОСОБА_3 також постійно проживає у Франції.

На даний час суддею Сімейного суду окружного суду Бонневіль (Франція) розглядається справа за її позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу відповідно з приватним правом Франції (а.с.67-70, т.1).

Як вбачається із мотивувальної частини рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 вересня 2021 року, судом встановлено, що відповідач є громадянином Ірландії. (а.с.200, зворот, т.1).

Посилаючись на п.7 ч.1 ст. 76 Закону України « Про міжнародне приватне право» суд першої інстанції розглянув справу та задоволив позов позивача.

При цьому, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що справа про розірвання шлюбу між сторонами перебуває на розгляді Сімейного суду Франції, де проживають відповідач та позивач і докази цьому долучені до матеріалів справи.

Крім цього, як вбачається із позовної заяви, на день подачі позову 07 липня 2020 року адреса проживання позивача вказана як «знятий з реєстраційного обліку».

Адресою для листування вказана адреса адвокатського об'єднання.

Місцем проживання відповідача ОСОБА_1 вказано АДРЕСА_1 .

Судом першої інстанції встановлено, що за вказаною позивачем адресою відповідач не зареєстрована. (довідка ГІОЦ, а.с.19, т.1).

При подальшому розгляді справи судом було встановлено, що сторони проживають за межами України, місця реєстрації та місця проживання в Україні не мають.

Апеляційним судом за клопотанням представника позивача витребувано з Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації відомості щодо реєстрації відповідача ОСОБА_14 у АДРЕСА_3 .

Згідно відповіді відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 26 липня 2022 року, місце проживання ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_3 та на території Святошинського району м. Києва не зареєстровано. (а.с.70,т.2).

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що на момент подачі позивачем позовної заяви про розірвання шлюбу до Святошинського районного суду м. Києва місце проживання або перебування позивача та відповідача зареєстровано у встановленому законом порядку на території Святошинського району м. Києва не було.

Крім цього, колегією суддів встановлено, що на день подачі позову до суду та на теперішній час позивач та відповідач місця проживання в Україні не мають та проживають за межами України.

Згідно ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання, або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 ст. 29 ЦПК України визначено, що підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Тобто, ст. 29 ЦПК України чітко вказує, що її застосування можливе лише в тому випадку, якщо: 1) і чоловік і дружина є громадянами України, але проживають за її межами, або 2) якщо один з подружжя - громадянин України, інший - іноземний громадянин, але вони обидва проживають за межами України.

Таким чином, судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням вимог ч.1 ст. 27 ЦПК України та ст. 29 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 ст.376 ЦПК України визначено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст.378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

В даному випадку апеляційний суд обмежений повноваженнями щодо можливості направлення справи до Верховного суду для визначення підсудності в порядку передбаченому статтями 29 та 33 ЦПК України та закриття провадження, тому вважає за необхідне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 вересня 2021 року - скасувати, ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2022 року.

Головуючий

Судді