Справа № 308/8384/21
У Х В А Л А

19 вересня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Ігнатюк І.Ю., розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Радь Івана Івановича про залишення без руху позовної заяви керівника Ужгородської окружної прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування держаної реєстрації права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2021 керівник Ужгородської окружної прокуратури звернувся до суду з позовною заявою до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 , в якій просить:

1. визнати незаконним та скасувати рішення Ужгородської міської ради від 18.01.2019 за №1403 в частині затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :55:001:0886, площею 0,0710 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, передання її у власність.

2. скасувати державну реєстрацію на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :55:001:0886, площею 0,0710 га, що знаходиться на території м. Ужгород.

24 серпня 2022 року представником відповідача ОСОБА_1 , адвокатом Радь І.І. через канцелярію суду подано заяву про залишення позовної заяви керівника Ужгородської окружної прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування держаної реєстрації права власності на земельну ділянку, без руху. В обґрунтування заяви зазначив, що Держгеокадастр наділений повноваженнями на самостійне звернення до суду з позовом про скасування рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність фізичній особі земельної ділянки комунальної власності, а тому прокурор не обґрунтував підстав для представництва.

Пояснення сторін надані в судовому засіданні.

Сторони, їх представники в судове засідання не з`явилися.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи цивільної справи, ознайомившись з матеріалами заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Радь І.І. про залишення позовної заяви без руху, заслухавши пояснення сторін, приходжу до наступного висновку.

Так, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 липня 2021 року позов прокурора залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, шляхом надання суду доказів щодо повідомлення прокурором органу, який вчиняє бездіяльність та не звертається до суду в інтересах держави. При цьому суд виходив з того, що забезпечення законності, тобто дотримання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю на відповідній території покладено на Держгеокадастр. Прокурор не звертався до органу в сферу повноважень якого входить контроль та реагування на виявлені порушення закону для вжиття відповідних заходів і помилково зазначив у позові про відсутність повноважень у такого органу.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.07.2021 позовну заяву керівника Ужгородської окружної прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування держаної реєстрації права власності на земельну ділянку, повернуто позивачу.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.07.2021 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.05.2022 року ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.07.2021 року про повернення позовної заяви та постанову Закарпатського апеляційного суду від 09.11.2021 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження. При цьому суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність у прокурора права звернутися до суду із відповідним позовом самостійно, без надання доказів на підтвердження того, що він попередньо повідомляв компетентні органи (в даному випадку Ужгородську міську раду), яка уповноважена захищати інтереси територіальної громади м. Ужгорода.

Окрім того Велика палата Верховного суду в постанові від 20.08.2022 у справі № 910/5201/19 https://reyestr.court.gov.ua/Review/105852860 прийшла до наступного висновку:

«В судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У випадку відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу влади, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу.

Прокурор у цій справі обґрунтував необхідність захисту інтересів держави тим, що орган місцевого самоврядування прийняв незаконне рішення щодо розпорядження землею, відповідно місцева рада має бути відповідачем у такій справі.

Оскільки інший орган, який відповідно до чинного законодавства здійснює функції з розпорядження землями територіальної громади, відсутній, прокурор звернувся до суду саме як позивач.

Органи Держгеокадастру в даному випадку не наділені правом звернення до суду, оскільки спір стосується право користування земельною ділянкою, у якому територіальна громада міста є учасником цивільних відносин та стороною спору, здіснюючи свої цивільні права та обов`язки через орган місцевого самоврядування в межах його компетенції, а не в межах відносин, зазначених у статті 1 Закону № 963-IV».

Обов`язковість для нижчих судів судових рішень ВС випливає з вимоги ст. 417 ЦПК України, згідно з якою вказівки суду касаційної інстанції, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Окрім того, ч. 4 ст. 263 ЦПК встановлює, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах ВС.

Отже, судом касаційної інстанції вже висловлена позиція з питання, порушеного адвокатом Радь І.І., яка є обов`язковою для суду першої інстанції, а тому у задоволенні заяви про залишення без руху позовної заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.259-261,353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Радь Івана Івановича про залишення позовної заяви без руху позовної заяви - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Олена ГОЛЯНА