Справа № 351/975/21
Провадження № 22-ц/4808/807/22
Головуючий у 1 інстанції СОБКО В.М
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Максимів Ю.В.,

з участю представника апелянта адвоката Василатія О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Міністерства юстиції Сапіжак Іван Іванович, ТОВ «Мілоан» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Василатія Олександра Олександровича на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Собком В.М. 12 квітня 2022 року в м. Снятин Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 21 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з позивача реєстровий №4967, згідно якого звернуто стягнення заборгованості з позивача за кредитним договором №2044567 від 23.12.2019 року, укладеним з ТзОВ «Мілоан», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав Вимоги за кредитними договорами №49-МЛ від 23.03.2020 р., є товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит Капітал», у розмірі 44 247,50 грн та плати за вчинення - 930, 00 грн.

Як вбачається з оспорюваного виконавчого напису з нього ( ОСОБА_1 ) стягується заборгованість за період з 27.03.2020 по 28.11.2020 у розмірі 44 247, 50 грн, яка складається з 14 999,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7499,00 грн - прострочена заборгованість за комісією; 20 249,00 грн - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1 499, 00 грн - строкова заборгованість за штрафами і пенями (нарахована за період з 23.01.2020 по 27.03.2020).

Вказує, що не підписував кредитного договору із ТОВ «Мілоан» ні електронним, ні електронним цифровим підписом та не володіє такими підписами взагалі, не вчиняв жодного підпису одноразовим ідентифікатором та не накладав аналога власноручного підпису на такому договорі.

При цьому, позивач наголошує, що наведення ним в позовній заяві аналізу положень кредитного договору у позовній заяві не є визнанням ним укладення даного кредитного договору між ним та ТОВ «Мілоан».

Заборгованість по виконавчому напису не є безспірною.

Враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису за реєстровим №4967 від 21.01.2021 року нотаріус керувався нечинними положеннями закону та вчинив виконавчий напис на підставі не нотаріально посвідченого кредитного договору, а на підставі кредитного договору у простій письмовій формі, тому вважає, що даний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Просив визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судові витрати (а.с.1-2).

Рішенням Снятинського районного суду від 12 квітня 2022 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В., зареєстрований в реєстрі за №4967 від 21.01.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредит Карпітал», заборгованості за кредитним договором №2044567 від 23.12.2019 та плати за вчинення виконавчого напису у сумі 45 177,50 грн. Стягнуто з ТОВ «Кредит Карпітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати (а.с.26-28,том.2).

Не погоджуючись з мотивувальною частиною цього судового рішення, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Апелянт вказує, що мотивуючи своє рішення від 12.04.2022 року, суд помилково встановив, що «З кредитного договору №2044567 від 23.12.2019 року слідує, що ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір».

Такий висновок суду повністю звільнив відповідача та ТОВ «Мілоан» від тягаря обов`язку доказування факту укладення зі сторони позивача та погодження ним своїм підписом умов вказаного кредитного договору.

Зазначає, що примірники кредитного договору, які містяться в матеріалах справи, не можуть вважатися належними доказами на підтвердження виникнення між сторонами кредитних правовідносин, оскільки не містять підпису позивача. Також не було надано відповідачем і електронного доказу, який би підтверджував погодження позивачем умов вказаного договору.

Вказує, що однією з підстав позову було те, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. вчинив виконавчий напис за реєстровим №4967 від 21.01.2021 на підставі недіючого станом на дату вчинення виконавчого напису пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 та на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчувався. Пункт 2 згаданого Переліку визнаний незаконним та не чинним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Вказане узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, висловленими у постанові від 21.10.2020 (справа №172/1652/18), а також ВП ВС у постанові від 21.09.2021 (справа №910/10374/17).

Таким чином, вчинення виконавчого напису на кредитному договорі,який нотаріально не посвідчувався після набрання законної сили зазначеною постановою адміністративного суду є самостійною та достатньою підставою позову, наявність якої свідчить про необхідність визнання такого виконавчого напису нотаріуса таким,що не підлягає виконанню. Просить виключити з мотивувальної частини рішення встановлення обставин про те, що з кредитного договору №2044567 від 23.12.2019 року слідує, що ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір та доповнити мотивувальну частину рішенням з обґрунтуванням того, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Башацького І.В., зареєстрований в реєстрі за №4967 від 21.01.2021 підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню також з підстав того, що він вчинений на підставі нечинних станом на дату його вчинення положень законодавства (пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172) та на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчувався; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати (а.с.40-48,том.2).

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судове засідання не з`явилися треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Міністерства юстиції Сапіжак І.І., представник ТОВ «Мілоан» та представник ТОВ «Кредит Карпітал» про причини неявки не повідомили, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу у відсутності інших учасників справ.

В силу ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта адвоката Василатія О.О., дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.367 ЦПК України законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Рішення суду оскаржується в частині встановлення судом обставин укладення кредитного договору та можливості вчинення виконавчого напису.

Встановлено, що 21.01.2021р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельничук С.М. вчинив виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором №2044567 від 23.12.2019 заборгованості 44 247, 50 грн, яка складається з 14 999,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7499,00 грн - прострочена заборгованість за комісією; 20 249,00 грн - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1 499, 00 грн - строкова заборгованість за штрафами і пенями (нарахована за період з 23.01.2020 по 27.03.2020) (т.1 а.с. 39).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжаком І.І. від 04.03.2021 р. № ВП №64721308 відкрито виконавче провадження по виконавчому напису №4967, виданому 21.01.2021 р (а.с.46,том1).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення, з якою не погоджується апелянт, прийняв до уваги текст кредитного договору №2044567 від 23.12.2019 та дійшов висновку, що між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 виникли кредитні правовідносини. Строк кредитування - 30 календарних днів. Сума кредиту становить 14 999,00 грн, проценти за користування кредитом - 6 749,55 грн, які нараховуються за ставкою 1.50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із того, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив статті 87-89 Закону України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2022р. за № 282/20595 у взаємозв`язку із Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, дійшов висновку, що вимога про стягнення заборгованості не є безспірною, а тому виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вирішуючи цей спір, суд вірно виходив з положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Постановою № 662 Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Отже, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Вчиняючи 21 січня 2021 року оспорюваний виконавчий напис, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В., порушив Порядок вчинення нотаріальних дій, неправомірно прийнявши нотаріально не посвідчений кредитний договір.

Нотаріальне посвідчення кредитного договору свідчить про безспірність заборгованості і, виходячи з цієї мети законодавця, визначеної у статті 88 Закону України «Про нотаріат», Кабінетом Міністрів України закріплена така вимога у Переліку документів, зокрема у за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, яка враховується нотаріусом у взаємозв`язку із Порядком вчинення нотаріальних дій.

Таким чином, визнаючи в цілому виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з підстав порушення нотаріусом Порядку вчинення нотаріальних дій щодо встановлення обставин про безспірність заборгованості, судом першої інстанції в сукупності оцінені обставини справи і доповнення мотивувальної частини таке рішення не вимагає.

При розгляді справи про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, питання укладення кредитного договору не досліджувалось, оскільки така вимога не стосується предмету позову, а вона може бути заявлена шляхом подання окремого позову. Таким чином, доводи апеляційної скарги про встановлення судом обставин не укладення кредитного договору є безпідставними.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до не правильного вирішення справи, тому підстав для скасування оскарженого рішення немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Василатія Олександра Олександровича залишити без задоволення, а рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В.Василишин

В.Д.Фединяк

Повний текст постанови складено 15 вересня 2022 року.