Справа № 191/1534/22
Провадження № 2/191/525/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Порошиної О.О.

за участю секретаря Звягінцової А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Синельниківської міської ради про визнання права приватної власності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 07 березня 2003 року між ним, з однієї сторони та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу на належні йому житловий будинок та земельну ділянку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно даного договору він передав ОСОБА_2 7500,00 грн., а він в свою чергу передав йому у власність зазначене нерухоме майно та правовстановлюючі документи на нього та зобов`язався вчинити дії, необхідні для нотаріального оформлення укладеного між ними договору купівлі-продажу не пізніше 01 червня 2004 року, що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів. Зі свого боку він виконав усі умови договору, передавши ОСОБА_2 грошові кошти та отримавши у власність земельну ділянку та житловий будинок, проте ОСОБА_2 часто хворів і постійно посилаючись на поганий стан здоров`я для відвідування нотаріуса, свої зобов`язання, здійснити дії необхідні для нотаріального оформлення договору, не виконав, а ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Фактично він володіє та користується даним будинком і земельною ділянкою з 2003 року, на свій розсуд та за власні кошти доглядає це майно. З 2003 року по теперішній час ним було здійснено заходи щодо приведення земельної ділянки у належний стан шляхом вивезення сміття, покосу бур`янів та інші роботи. На даний час між ним та фізичною особою ОСОБА_3 укладено договір підряду на ремонтно-будівельні роботи, які будуть виконуватися за даною адресою. Житловий будинок, оскільки побудований до 1992 року належав ОСОБА_2 на підставі технічного паспорту, а земельна ділянка за нотаріальною посвідченим договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності житловою площею не більше 60 кв.м. від 1981 року, зареєстрованого в реєстрі державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори 21 жовтня 1981 року за № 1654. Згідно п. 14 Додатку № 1 до Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP», затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року (яка діяла в Україні до 13 грудня 1995 року), до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP відносяться нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку та затверджений виконкомом місцевої ради акт про прийняття будинку в експлуатацію. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічних паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Таким чином вищевказане нерухоме майно, яке було ним придбано у ОСОБА_2 належало йому на законних підставах. Вважає, що у договорі купівлі-продажу від 07.03.2003 сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна, крім того, майно та документи на нього повністю передано йому, що свідчить про фактичне виконання договору, а тому наявні підстави для визнання вказаного договору купівлі-продажу дійсним.

Просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 07 березня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнати за ним право приватної власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального жилого дому на праві особистої власності житловою площею не більше 60 кв.м. від 02 квітня 1981 року, ОСОБА_2 було надано для будівництва жилого будинку, площею 30,1 кв.м. на праві безстрокового користування земельну ділянку загальною площею 600 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.10-11).

07 березня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв обумовлену суму грошових коштів за продаж будинку в розмірі 7500 грн. Крім того, ОСОБА_2 зобов`язався оформити договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу відсутнє. (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 26.04.2005 року, серія НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно інформації наданої з Першої синельниківської державної нотаріальної контори від 21.09.2022 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 не заводилася.

Відповідно до витягу з рішення від 16.11.1983 виданого народним судом Синельниківського району Дніпропетровської області про справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , який був зареєстрований 26.12.1981 року, розірвано.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».

Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.

Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст. 657 ЦК України підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядкує встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Верховний Суд України в своїй Постанові від 04 жовтня 2017 року зазначив, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.

Суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між позивачем ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_2 виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, від нотаріального посвідчення якого одна із сторін ухилилася, крім того судом встановлено про втрату можливості позивачу нотаріально посвідчити такий договір, оскільки продавець помер.

З врахуванням того, що договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки є укладеним та відбулося його повне виконання, але нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе, суд вважає можливим визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за позивачем право власності на житловий будинок та земельну ділянку розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 16, 220, 328, 334, 392, 638 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 07 березня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду може бути подано апеляційну скаргу.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. О. Порошина