Справа № 161/8966/22
Провадження № 2/161/3316/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря Юхим А.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права на проживання (користування) в житлі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_2 є його батьком. Шлюб між його батьками було розірвано, після чого він проживав разом із матір`ю у АДРЕСА_1 , де й зареєстрований. Однак, останнім часом в зв`язку зі зміною обставин, а саме навчання у Волинському національному університеті імені Лесі Українки на факультеті економіки та управління, денної форми навчання, він проживає у батька по АДРЕСА_2 .

Зазначає, що квартира АДРЕСА_3 належить його батькові ОСОБА_2 та бабі ОСОБА_3 . Вважає, що оскільки батько зобов`язаний утримувати його після досягнення повноліття в зв`язку з тим, що він продовжує навчання, то він звернувся до суду з позовом про визнання права на проживання (користування) в житлі, що належить його батькові.

Посилаючись на викладене, просить суд, визнати на період його навчання у Волинському національному університеті імені Лесі Українки, а саме до 30.06.2024, право на проживання разом з його батьком ОСОБА_2 у належній останньому на праві спільної сумісної власності квартирі АДРЕСА_3 .

Ухвалою судді від 14.07.2022 відкрито провадження у справі.

Відзиву від відповідача у встановлений ухвалою строк не надходило.

Ухвалою суду від 09.08.2022 замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 на співвідповідача.

22.08.2022 ухвалою суду відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачами та продовжено судовий розгляд.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав та просив задовольнити з наведених у позовній заяві підстав.

Відповідачі позовні вимоги визнали та не заперечували щодо задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи та надані суду докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Позивач ОСОБА_4 є сином відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 06).

Відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_3 (а.с. 16).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Позивач, звертаючись до суду з позовом, вважає, що його батьком, відповідачем ОСОБА_2 порушено його право закріплене у ст. 199 СК України, а також визначене ст.ст. 176, 181 СК України та вважає, що його відновлення можливе шляхом визнання за ним права на проживання разом з батьком у належній йому квартирі на період навчання.

Правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь в утриманні дітей шляхом закріплення за ними права на проживання в квартирі батьків на період навчання.

Так, відповідно до норм сімейного законодавства умови утримання неповнолітніх дітей (ст.ст. 180-197 СК України) не є тотожними умовам утримання повнолітніх сина, доньки (ст.ст. 198-201 СК України).

Відповідно до статті 201 СК до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються окремі норми, що регулюють права неповнолітніх дітей, а саме статті 187, 189-192, 194-197 СК.

Але правила ст.ст. 176, 181 СК до обов`язків утримання повнолітніх дочки, сина не застосовуються та регулюють правовідносини між батьками та неповнолітньою дитиною, а тому не поширюються на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 .

Натомість батько позивача, як власник квартири, у відповідності до ст.ст. 317, 319 ЦК України, має право користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в тому числі шляхом надання дозволу на проживання в його квартирі сина на період навчання.

Такими ж правами наділений інший співвласник квартири, відповідач ОСОБА_3 , яка є бабою позивача.

Відповідно реалізовуючи надані відповідачам права щодо їх власності, останні забезпечили право ОСОБА_4 на проживання у квартирі АДРЕСА_3 з 24.02.2022.

Зазначене встановлено судом та визнається сторонами у справі.

В судовому засіданні від 09.08.2022 відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав та суду пояснив, що син проживає у належній йому квартирі з 24.02.2022, жодних перешкод у цьому йому ніхто не чинить.

ОСОБА_3 суду пояснила, що заперечень щодо проживання онука в квартирі, яка на праві спільної сумісної власності належить їй та сину ОСОБА_2 у неї немає та не було.

Як пояснив у судовому засідання представник позивача, останньому будь-яких перешкод у проживанні в квартирі АДРЕСА_3 , відповідачі не чинять, він має вільний доступ до вказаної вище квартири, адресу якої зазначає як місце свого фактичного проживання.

Відтак його право на проживання у квартирі АДРЕСА_3 визнане відповідачами.

Частиною 1 ст.44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (стаття 13 ЦК України).

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (частина третя статті 16 ЦК України).

На думку суду, в справі, що розглядається має місце зловживання позивачем матеріальними (цивільними) правами, правовим наслідком якого може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові.

Вказане узгоджується із правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 318/89/18.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 44, 77, 81, 137, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 13, 16, 316-317, 319 ЦК України, ст.ст. 176, 199 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права на проживання (користування) в житлі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - невідомо):

Відповідач: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - невідомо):

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта