КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року

справа № 7572257/18-ц

провадження № 22-ц/824/1708/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,

при секретарі: Шаламай Ю.О.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

відповідач: ОСОБА_1

третя особа: ТОВ «Нафтогаз-Альянс»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2021 року, постановлену під головуванням судді Соколова О.М., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Нафтогаз-Альянс» про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2018 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулось до суду із вищевказаним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2021 року провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Нафтогаз-Альянс» про стягнення коштів закрито.

Не погоджуючись із ухвалою суду відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що застосування судом правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду є помилковим, оскільки питання щодо юрисдикції спору суд мав вирішити під час відкриття провадження. На думку апелянта постановляючи ухвалу про відкриття провадження суд перевірив склад осіб, підстави позову, та обставини для залишення позову без руху чи повернення позовної заяви буди відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Посилається на те, що позов пред`явлений банком до поручителя, відповідно до договору поруки, який забезпечує виконання основного зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи, у зв`язку із цим вказаний спір має вирішуватись за порядку господарського судочинства.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Поштове відправлення із судової повісткою, направлене ОСОБА_1 , повернулось до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Судову повістку було надіслано на зазначену в апеляційній скарзі адресу.

В ухвалі Верховного Суду від 26 квітня 2021 року у справі 916/335/18 зазначено, що що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Відповідна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 29.03.2021 у справі № 910/1487/20.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що вказаний спір має вирішуватися за правилами ГПК України в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Вбачається, що ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «НАФТОГАЗ-АЛЬЯНС» про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами, пені за кредитом, пені за процентами, 3% річних за тілом кредит» відповідно до ст. 625 ЦКУ, 3% річних за процентами відповідно до ст. 625 ЦКУ, а також штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Нафтогаз-Альянс» як позичальник не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, допустив прострочення, у зв`язку з чим у позивача виникло право на стягнення заборгованості з ТОВ «Нафтогаз-Альянс».

Судом також встановлено, що зазначене право було реалізоване позивачем та подано позов до ТОВ «Нафтогаз-Альянс» про стягнення кредитної заборгованості до господарського суду.

Посилаючись на виникнення солідарного зобов`язання у відповідача, ТОВ «Нафтогаз-Альянс» і звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості з поручителя - ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується із тим, що позов пред`явлений до поручителя відповідно до договору поруки, який забезпечує виконання основного зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи, у зв`язку з цим вказаний спір має вирішуватися за правилами ГПК України в порядку господарського судочинства.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 та від 19 березня 2019 року у справі № 904/2529/18, яка врахована судом першої інстанції при постановленні ухвали.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи апелянта, про те, що судом вже відкрито провадження та підстави для закриття провадження були відсутні, колегія суддів відхиляє, оскільки будь-яких обмежень щодо закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України після відкриття провадження законодавством не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що при постановлені ухвали судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 09 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржене до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді