Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/719/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23.09.2022смт. Доманівка
Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді: Кривенко О.В.,
за участю секретаря: Маташнюк О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю в ньому понад 6 місяців без поважних причин
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю в ньому понад 6 місяців без поважних причин.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з госпдарськими спорудами АДРЕСА_1 .
У даному будинку зареєстрований ОСОБА_2 , який з 2000 року за місцем реєстрації не проживає. Де перебуває відповідач в даний час позивачці не відомо.
ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача.
Реєстрація ОСОБА_2 у будинку, що їй належить створює труднощі та перешкоди, вона позбавлена можливості переоформити право власності на даний будинок.
Позивачка вважає, що відповідач понад 6 місяців у вказаному житлі не проживає та не користується ним без поважної причини, а тому на підставі ст. 72 ЖК України, просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим будинком.
У добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстраційного обліку, а тому позивачка змушена звернутися до суду з позовом.
Ухвалою від 13.12.2021 судом було зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою від 27.07.2022 року до участі у справі в якості правонаступника ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , залучено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (мешканця с.Мостове, Вознесенського району Миколаївської області), як спадкоємця за заповітом .
ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, його представник ОСОБА_4 надала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
У судове засідання, призначене на 23.09.2022 р., як і в попередні призначені судові засідання, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив , відзиву не подав.
У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за останнім відомим місцем реєстрації місця проживання (ч.9 ст. 28 ЦПК), викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомив, позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи наявність усіх умов, передбачених ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Мостове Вознесенського району Миколаївської області померла ОСОБА_1 , що підтверджене копією свідоцтва про її смерть.
Відповідно до заповіту, посвідченого 17 листопада 2020 р. державним нотаріусом Другої Первомайської державної нотаріальної контори Грушанською І.В., відповідно до якого ОСОБА_1 на випадок смерті заповіла все майно, яке на день її смерті буде належать їй ОСОБА_3 , про що свідчить копія заповіту, що міститься у спадковій справі №159/2021, заведеній після смерті ОСОБА_1 .
З копій документів, що містяться у спадковій справі №159/2021, заведеній після смерті ОСОБА_1 , вбачається, що спадщину після її смерті прийняв правонаступник позивачки ОСОБА_3 .
За приписами ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Таким чином, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
З матеріалів справи вбачається, що померла ОСОБА_1 була власником житлового будинку з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1 .
Право власності ОСОБА_1 на даний будинок підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.10.2010 року виданного на підставі рішення виконавчого комітету Мостівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області від 24.04.1989 року, зареєстрованого у Вознесенському МБТІ 15.10.2010 р. за №616.
Що також підтверджено технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 де власником зазначено ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу №472 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданного центром надання адміністративних послуг Мостівської сільської ради від 01.07.2021 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Факт не проживання відповідача у будинку підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
- актом встановлення фактичного проживання від 12 липня 2021 року в будинку за адресою АДРЕСА_1 , складеного депутатом Мостівської сільської ради виборчого округу Танцюрою В.Т., у присутності сусідів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якому зазначено, що в житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який більше 20 років за місцем реєстрації не проживає.
Що також підтверджується довідкою виданною виконавчим комітетом Мостівської сільської ради від 05.07.2021 р. №475 про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зарєстрований за адресою АДРЕСА_1 , Але тривалий час не проживає (з 1998 року).
Судом також встановлено, що сторони не перебувають у родинних відносинах.
Статті 150, 156 ЖК передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суду необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщенні та поважність причин такої відсутності.
За правилами ст.ст.10, 11 ,60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Докази, які б свідчили про наявність поважних причин непроживання відповідача в житловому приміщенні, у матеріалах справи відсутні.
На сьогоднішній день позивач, як власник житлового будинку має намір розпорядитися своїм майном на власний розсуд, однак реєстрація відповідача у зазначеному будинку перешкоджає йому у цьому, а тому він звернувся до суду.
Суд вважає, що реєстрація відповідача у зазначеному житловому будинку перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.
Згідно зі 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. ст. 71 та 72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців, без поважних на те причин.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи може здійснюватись на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 як власник будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , має право вимагати усунення порушення її права власності.
Із пояснень позивача , викладених в позові, судом встановлено, що ОСОБА_2 з 2000 року не проживає за місцем реєстрації. Ствердження позивача підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Враховуючи, що ОСОБА_2 більше 6 місяців не користується житловим будинком позивача без поважних причин, що свідчить про втрату ним права на користування цим житлом, а також створює позивачеві перешкоди в користуванні житлом та його утриманні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно ст. 141 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі. При цьому позивач просить суд не стягувати з відповідача на свою користь судовий збір.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 284, 289 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його ухвалення, якщо протягом цього строку не буде подана заява про його перегляд відповідачем або апеляційна скарга позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Доманівського районного суду Миколаївської області О. В. Кривенко