Справа № 344/3126/21
Провадження № 22-ц/4808/190/22
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Шандалович В.В.

з участю представника апелянта приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Булат-О» адвоката Тиніва І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Булат-О» до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою представника приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Булат-О» адвоката Тиніва Ігоря Дмитровича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Бородовським С.О. 21 вересня 2021 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ПП «Виробничо-комерційна фірма «Булат-О» подано позов до ОСОБА_1 , АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 березня 2020 року о 10 год 05 хв по вул. Тисменицька, 222 в м. Івано-Франківську відповідач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mazda СХ-9» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя вул. Тисменицька - вул. Дзівінського на заборонений (червоний) сигнал світлофора та скоїв зіткнення із транспортним засобом, що належить позивачеві «Mitsubishi Pajero» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який рухався по вул. Дзівінського на зелений сигнал світлофору.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 18.06.2020 року (справа № 344/4333/20) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців.

Внаслідок зіткнення належному позивачу автомобілю «Mitsubishi Pajero», д.н.з. НОМЕР_2 спричинені відповідні механічні пошкодження.

08 липня 2020 року позивач звернувся із письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а також заявою про страхове відшкодування до АТ «СК «Мега-Гарант», оскільки ДТП відбулась з вини водія ОСОБА_1 , який мав чинний на дату ДТП поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АО № 2932780 від 22.03.2020р., виданий АТ «СК «Мега-Гарант».

Оскільки, станом на дату подання позовної заяви страхове відшкодування не проведено, шкоду не відшкодовано, просив суд стягнути з відповідачів в користь позивача 95 085 гривень матеріального збитку спричиненого пошкодженням автомобіля Mitsubishi Pajero державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Стягнути з ОСОБА_1 10000 гривень моральної шкоди. Судові витрати покласти на відповідачів (а.с.1-6).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.09.2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «Виробничо-комерційна фірма «Булат-О» 95085 гривень майнової шкоди, 10000 гривень моральної шкоди, 11000 гривень витрат на надання професійної правничої допомоги, 2270 судового збору, 2500 гривень за складення висновку. В іншій частині позову відмовлено (а.с.98-105).

Не погодившись з рішенням суду, представник ПП «Виробничо-комерційна фірма «Булат-О» адвокат Тинів І.Д. подав апеляційну скаргу, у якій вказує, що рішення Івано-Франківського міського суду від 21.09.2021 року в частині відмови у стягненні з АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» як страховика особи, винної у вчиненні ДТП, майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Станом на час виникнення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 повідомив позивачу про відсутність у нього полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Про наявність у відповідача полісу страхового відшкодування від 22.03.2020 року, виданого АТ «СК «Мега-Гарант», підприємству стало відомо в процесі розгляду Івано-Франківським міським судом адміністративної справи №344/4333/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Вказує, що подані позивачем докази є належними та достатніми для встановлення виконаних ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу, придбаних запчастин, які були необхідними для його відновлення та розміру завданих збитків.

Просить апеляційну скаргу задовольнити, змінити рішення Івано-Франківського міського суду від 21.09.2021 року, здійснивши відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ПП «Виробничо-комерційна фірма «Булат-О» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шляхом стягнення з АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ПП «Виробничо-комерційна фірма «Булат-О» 95085 грн страхового відшкодування. В решті рішення суду залишити без змін (а.с.117-121).

Заперечивши доводи апеляційної скарги представник АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» подав відзив на апеляційну скаргу, у якій посилається на законність та обґрунтованість рішення суду.

Вказує, що апелянтом порушено вимоги ст.33.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно яких водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна.

Окрім того, апелянтом не повідомлено АТ «СК «Мега-Гарант» про те, що ним буде самостійно обрано аварійного комісара або експерта для визначення розміру матеріальної шкоди. Посилання на те, що він був необізнаний про наявність у водія ОСОБА_1 діючого полісу на момент ДТП ніяким чином не підтверджується.

Просить суд залишити рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення (а.с.134-139).

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Булат-О» адвоката Тиніва І.Д., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Рішення суду оскаржується в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Встановлено, що 23 березня 2020 о 10 год. 05 хв. по вулиці Тисменицька, 222 в м. Івано-Франківську ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mazda СХ-9» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) виїхав на регульоване перехрестя вул. Тисменицька - вул. Дзівінського на заборонений (червоний) сигнал світлофора та скоїв зіткнення із транспортним засобом що належить позивачеві «Mitsubishi Pajero» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), який рухався по вул. Дзівінського на зелений сигнал світлофору.

05.06.2020 за замовленням позивача проведено експертне дослідження пошкодженого автомобіля на предмет визначення вартості матеріального збитку спричиненого автомобілю «Mitsubishi Pajero», НОМЕР_2

З висновку експертного автотоварознавчого дослідження №356 від 05.06.2020 року, проведеного СОД ОСОБА_2 , на замовлення ПП ВКФ «Булат-О», розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Pajero», НОМЕР_2 , унаслідок його пошкодження, складає 89 695, 21 грн. Дата огляду КТЗ 22.05.2020 року. Додатками висновку є протокол огляду автомобіля, калькуляція відновлюваного ремонту автомобіля, виписка із бюлетеня авто товарознавця про ціну автомобіля, фото таблиці пошкоджень автомобіля (а.с.23, том.1, а.с.2-13,том.2).

Постановою Івано-Франківського міського суду від 18.06.2020 року (справа № 344/4333/20) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців (а.с.16-18).

Позивачем долучено акт виконаних робіт №0043 від 26.06.2020 року із визначенням вартості запчастин та виконаних ремонтних робіт на суму 33960 грн (а.с.54,том.2).

08 липня 2020 року ПП ВК «Булат-О» звернувся із письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, а також заявою про страхове відшкодування до АТ «СК «Мега-Гарант», оскільки ОСОБА_1 мав чинний на дату ДТП поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АО № 2932780 від 22.03.2020р., виданий АТ «СК «Мега-Гарант» (а.с.19-20,21).

Після отримання 13 липня 2020 року повідомлення про ДТП, 17 липня 2021 року представник страхової компанії АТ СК Мега-Гарант звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 з метою проведення огляду пошкодженого транспортного засобу Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_2 для визначення розміру збитку та для подальшого здійснення виплати страхового відшкодування (а.с.73,том.1)

21 липня 2020 року проведено огляд транспортного засобу Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_2 за його місцезнаходженням.

Згідно повідомлення аварійного комісара, оцінювача ОСОБА_3 ,у зв`язку з тим, що транспортний засіб було відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається. У даному випадку надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження (а.с.75,том.1).

Позивач зазначає, що ним були понесені витрати на ремонт транспортного засобу Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_2 , які залишились невідшкодованими. На підтвердження цих витрат, позивач надає рахунок - фактуру №К- 00000040 від 29.05.2020 р. на суму 61 125,00 грн та рахунок-фактуру №К-00000042 від р. на суму 33 960,00 грн (а.с.13,14).

Згідно ремонтної калькуляції №356 загальна сума запчастин складає 69897,17 грн; загальна сума вартості робіт- 3815 грн; загальна сума фарбування 10 568,14 грн. Всього вартість ремонту 84280,31 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність «Mazda СХ-9» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , згідно полісу АО №002932780 була застрахована у АТ "СК «Мега-Гарант». Згідно даного полісу ліміт відповідальності за шкоду завдану життю та здоров`ю -260 000,00 грн. За шкоду майну складає - 130 000грн, франшиза 0,00 грн (а.с.48-49,том2).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з положень ст.ст.33.3,37.1.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановивши, що позивачем не дотримано порядку звернення до страхової компанії, не виконано обов`язків, визначених цим Законом, а відповідачем ОСОБА_1 не доведено, що шкода заподіяна не з його вини, розмір шкоди, визначений позивачем, не спростовано, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, заявлених до відповідача ОСОБА_1 та відмову в задоволенні позовних вимог до АТ «Страхова компанія» Мега-Гарант».

З таким висновком апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон № 1961-IV.

Законом № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Відтак основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми(постанова ВП ВС у справі 147/66/17,п.156).

У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц .

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17.

В даній справі розмір завданої шкоди (95085 грн) не перевищує ліміту відповідальності (130 000 ).

Вирішуючи спір, суд не звернув уваги, що позов пред`явлено до неналежного відповідача та вирішив спір по суті, стягнувши з відповідача матеріальну шкоду у повному обсязі.

З огляду на викладене, враховуючи, що рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2021 року в частині заявленого ПП «Виробничо-комерційна фірма «Булат-О» позову про відшкодування матеріальної шкоди до ОСОБА_1 та відмови у задоволенні позову до АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» не можна визнати законним та обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким слід відмовити у задоволенні позову ПП «Виробничо-комерційна фірма «Булат-О» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 95 085 гривень, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до ч.2 ст 96 ЦК України юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Відповідно до частини першої статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Згідно із частиною першою статті 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Позивачем та відповідачем (страховик) у даній справі є юридичні особи.

Враховуючи відповідний суб`єктний склад, суд приходить до висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Булат-О» до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» підлягає закриттю, оскільки спір не може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства. Позивачу слід роз`яснити, що з вказаними вимогами юридична особа може звернутись в порядку господарського судочинства.

На підставі наведеного, керуючись ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Булат-О» адвоката Тиніва Ігоря Дмитровича задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2021 року в частині заявленого приватним підприємством «Виробничо-комерційна фірма «Булат-О» позову про відшкодування матеріальної шкоди до ОСОБА_1 та відмови у задоволенні позову до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Булат-О» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 95 085 гривень, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Булат-О» до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант».

Роз`яснити позивачу приватному підприємству «Виробничо-комерційна фірма «Булат-О», що розгляд справи в частині позовних вимог до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» відноситься до суду господарської юрисдикції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В.Василишин

В.Д.Фединяк

Повний текст постанови складено 15 вересня 2022 року.