ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 621/2944/20 Номер провадження 22-ц/814/1682/22Головуючий у 1-й інстанції Бібік О.В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

третя особа: служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 19 травня 2021 року, прийнятого під головуванням судді Бібік О.В., в м.Змієві, зі складанням повного тексту 21.05.2021 року,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до районного суду з даним позовом. Зазначала, що є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку,окрім неї,її чоловіка та сина, зареєстрована малолітня онука- ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично з серпня 2019 року проживає з матір`ю ОСОБА_2 в будинку по АДРЕСА_2 , в якому останній належить Ѕ частина.

Крім того, у батька малолітньої онуки також на праві власності є квартира АДРЕСА_3 , АДРЕСА_1 .

Вказувала, що реєстрація малолітньої онуки заважає їй, як власнику розпоряджатися своїм майном, а тому просила визнати ОСОБА_5 , такою що втратила користування належним їй будинком.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 19 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального, права просить рішення скасувати та винести нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Розпорядженням Верховного суду України від 25.03.2022 року №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Харківського апеляційного суду. Справу передано на розгляд до Полтавського апеляційного суду.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання шляхом надіслання судових повідомлень на електронні адреси, а відповідача ОСОБА_2 - шляхом оголошення про виклик, розміщеного на офіційному веб-сайті суду.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач є власником жилого будинку з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок (а.с.8).

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 17.01.2020 року шлюб між ОСОБА_2 (невісткою позивача) та ОСОБА_3 (сином позивача) розірвано (а.с.11-12).

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають доньку, неповнолітню ОСОБА_5 (онуку позивача), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою позивача: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 19).

Районний суд, відмовляючи у позовних вимогах виходив з того, що малолітня ОСОБА_5 не може самостійно обирати місце свого проживання, значиться за місцем реєстрації батька ОСОБА_3 , тому факт її не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення її права користування житлом позивача.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.

Відповідно до частини першої ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Частиною третьою цієї ж статті визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів)

або одного з них, з ким вона проживає.

На даний час малолітній ОСОБА_5 виповнилось одиннадцять років і вона з вересня 2019 року постійно мешкає з матір`ю в АДРЕСА_2 , де її матері - ОСОБА_2 належить на праві приватної власності Ѕ частина будинку (а.с. 58).

Зазначена обставина підтверджується актом від 11.06.2021 року обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 , з якого вбачається, що дитина за цією адресою мешкає з вересня 2019 року ( а.с.193).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 17.01.2020 року, на час ухвалення якого сторони вже мешкали окремо (а.с.11-12).

Дитина проживала з матір`ю і спору з цього приводу між батьками не існувало.

Батько дитини - ОСОБА_3 з березня 2020 року знаходиться під вартою у Харківському слідчому ізоляторі.

Обгрунтовуючи необхідність зняття з реєстрації онуки, позивач вказує, що наявність зареєстрованої в її будинку малолітньої дитини перешкоджає їй здійснити продаж належного їй майна у зв`язку з тяжкими обставинами, що склалися.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.

Права члена сімї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, виходячи з наведеного та обставин даної справи, взаємовідносин сторін, відсутності тривалий час батька дитини за місцем реєстрації, колегія суддів не може погодитись з доцільністю збереження реєстрації малолітньої ОСОБА_5 за адресою позивача, зважаючи на факт її постійного проживання упродовж останніх трьох років за адресою матері в с.Тимченки, Зміївського районну, Харківської області.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування оскажуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщення в будинку по АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 19 травня 2021 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщення в будинку по АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22.09.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна