Справа № 930/424/20
Провадження № 2/930/42/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2022 року Немирівський районний суд

Вінницької області

у складі: головуючого судді - Науменка С.М.

за участю: секретаря судового засідання Андрущак Л.П.

учасників справи: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Немирів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Немирівської об`єднаної територіальної громади Немирівської міської ради про визнання права власності на земельні ділянки, ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до Немирівської об`єднаної територіальної громади Немирівської міської ради про визнання права власності на земельні ділянки, в якому відповідно до заяви про зменшення позовних вимог, просив, визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи позов тим, що рішенням Немирівського районного суду за ним визнано право власності в натурі на житловий будинок, підсобні приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідок Стрільчинецької сільської ради від 9 листопада 2015 року №180 ОСОБА_1 , користуюсь земельною ділянкою розміром 1,09 га, яка не приватизована і йому рішенням ради в користування не надана, постійно проживає без реєстрації.

Позивач звернувся до відповідача із заявою, передати йому у власність 1,09 га земельну ділянку, якою він користуюсь, в розмірах згідно ст.121 ЗК України.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.05.2019 відповідача зобов`язано розглянути заяви ОСОБА_1 про приватизацію ним земельної ділянки.

Відповідач листами від 08.02.2019№02-18-13-14 та від 24.03.2018. №02-17-810, відмовив позивачу в передачі у власність земельної ділянки з мотивів, що земельна ділянка площею 1,09 га розташована в межах 100 метрової прибережної земельної смуги річки Південний Буг, яка не може бути передана у власність.

У зв`язку з вказаними обставинами позивач змушений для вирішення вказаного питання звернутися до суду.

У судовому засіданні позичав, позовну заяву підтримав та просив суд її задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, вказуючи на відсутність спору, адже на його думку вказане питання має бути вирішено в позасудовому порядку.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали позову, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що відповідно до копії рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 09.12.2019 у справі № 140/1625/19, за ОСОБА_1 визнано в натурі право власності на житловий будинок А, веранду а, навіс а1, погріб П, сарай Б, гараж б, сарай В, літню кухню Г, сарай г, сарай Д, огорожу 1-2, колодязь 3, що розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 (а.с. 6-7), відповідно до листів Немирівської міської ради Немирівського району Вінницької області від 21.03.2018 № 02-17-810 та від 08.02.2019 № 02-18-В-14 Немирівська міська рада Немирівського району Вінницької області, утрималася у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою в розмірі 1,09 га в АДРЕСА_1 (а.с. 16-17). Відповідно до рішення Немирівської міської ради Вінницької області № 1017 від 04 липня 2019 року 39 (позачергової) сесії 1 скликання, ОСОБА_1 відмовлено у надані дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки (на місцевості) по АДРЕСА_1 , площею 1,09 га, в зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, ч. 6 ст. 118 ЗК України, з наданням рекомендацій (а.с. 147).

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до припису ч.2 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей, а, відповідно до ч.3 ст.158 цього ж Кодексу, у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішеннями органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Згідно із ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до п. в ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ч.4 ст.116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання.

Статтею 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва й обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 га, в селищах - не більше 0,15 га, в містах - не більше 0,10 га.

Відповідно до п.п. «б», «в», «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування , прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст..152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Таким чином, враховуючи що позивача набув права власності в порядку спадкування після смерті батька на будинок з відповідними господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , однак, земельна ділянка на якій розташований вказаний будинок, не перебувала у власності його батька, суд приходить до висновку про наявність підстав, для задоволення позову та визнання за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку розміром 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вище викладеного, ст. ст. 2, 12, 13, 76, 259, 263, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку розміром 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Дата складення повного судового рішення 15.09.2022.

Суддя: С.М. Науменко