Ухвала

19 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 534/14/20

провадження № 61-6638св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Горішньоплавнівської міської ради»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_3 , на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2021 року у складі судді Колотієвського О. О., додаткове рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області

від 20 грудня 2021 року у складі судді Колотієвського О. О. та постанову Полтавського апеляційного суду від 01 червня 2022 року у складі колегії суддів: Обідіної О. І., Бутенко С. Б., Прядкіної О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Горішньоплавнівської міської ради» (далі - КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради»), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 працювала у КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» починаючи із 09 грудня 1986 року по 13 лютого 2018 року на різних посадах - начальника цеха водопостачання, а в подальшому на посаді змінного інженера аварійно-диспетчерської служби.

У 2018 році між сторонами виник судовий спір щодо незаконного звільнення ОСОБА_1 з посади.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 серпня

2018 року у справі № 534/279/18, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року, наказ КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» № 07 від 13 лютого 2018 року «Про припинення трудового договору (контракту)» скасований як незаконний; ОСОБА_1 поновлено на посаді змінного інженера аварійно-диспетчерської служби КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» із 13 лютого 2018 року; стягнуто з КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 13 лютого по 15 серпня 2018 року у сумі

47 318,61 грн, 5 000,00 грн - моральної шкоди.

Вказане судове рішення не виконано, що стало підставою для ще одного звернення до суду.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 18 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 21 грудня

2019 року визнано незаконним та скасовано наказ директора КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» від 31 серпня 2018 року № 55 про припинення трудового договору (контракту), яким ОСОБА_1 31 серпня 2018 року вдруге звільнено з роботи з посади змінного інженера аварійно-диспетчерської служби

КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» на підставі пункту 1 статті 40

КЗпП України; поновлено її на роботі на посаді змінного інженера аварійно-диспетчерської служби комунального підприємства КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» із 31 серпня 2018 року; стягнуто з КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 31 серпня 2018 року по 18 вересня 2019 року у сумі 90 176,24 грн, 6 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вважає, що вказане рішення в частині поновлення на роботі також не виконано відповідачем оскільки вона не поновлена на посаді змінного інженера аварійно-диспетчерської служби (далі - АДС), а наказом - розпорядженням від 19 вересня 2019 року № 26 поновлена в аварійно-диспетчерську службу за рішенням суду.

Також їй не виплачені у повному обсязі кошти, присуджені судовим рішенням.

Після поновлення на роботі їй надали кімнату облаштовану столом, стільцем, комп`ютером, стаціонарним телефоном та відеокамерою, при тому, що будь-які інші адміністративно-побутові приміщення не були облаштовані відеокамерами.

Після повторного поновлення їй не надали спецодяг, перепустку, побутове приміщення, де вона мала переодягатися, не допускали до приміщення для прийому їжі, не возили на роботу в нічний час. У подальшому конфлікт між сторонами поглиблювався.

Наказом КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» від 22 жовтня 2019 року

№ 707 ОСОБА_1 оголошено догану, що стало підставою для звернення до Комсомольського міського суду Полтавської області.

У подальшому справа передана до Козельщинського районного суду Полтавської області, рішенням якого від 13 липня 2020 року визнано незаконним та скасовано наказ КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» № 707.

У вказаному рішенні суд дійшов висновку, що КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» фактично не виконало рішення Крюківського районного суду

м. Кременчука від 18 вересня 2019 року у справі № 534/1399/18 про поновлення ОСОБА_1 на роботі, штучно створив умови, за яких остання не мала можливості виконання трудової функції, тому - мала право на відмову працювати у таких умовах.

Надалі, наказом КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» від 18 листопада 2019 року № 761 ОСОБА_1 знову оголошено догану, підставою для винесення якої стало те, що 22 жовтня 2019 року, о 23 год 20 хв ОСОБА_1 «шляхом фізичного впливу верхніх кінцівок здійснила зміну кута огляду відеокамери, змінивши направлення фокусу відеокамери з фіксації приміщення № 50 адміністративно-побутової будівлі КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» на фіксацію глухої східної стіни приміщення, завдавши механічних ушкоджень кронштейну кріплення поворотного механізму відеокамери (злом ніжки кріплення кронштейну поворотного механізму), що потребував відновлювального ремонту поворотного механізму відеокамери» вартістю 450,00 грн, відмовилася від надання письмових пояснень на вимогу роботодавця, чим порушила вимоги КЗпП України та Правила внутрішнього трудового розпорядку.

Наказом КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» від 18 грудня 2019 року

№ 824 про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_1 звільнена з посади змінного інженера аварійно-диспетчерської служби, за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, на підставі частини третьої статті 40 КЗпП України.

Вважає накази про накладення дисциплінарних стягнень незаконними, оскільки вона не порушувала трудову дисципліну та правила внутрішнього трудового розпорядку, а відтак, обґрунтованих підстав для її звільнення не було, у зв`язку з чим нею поданий черговий позов про захист свого трудового права.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила визнати незаконним та скасувати наказ КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» від 18 листопада 2019 року № 761 «Про накладення дисциплінарного стягнення»; визнати незаконним та скасувати наказ КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» від 18 грудня

2019 року № 824 «Про накладення дисциплінарного стягнення»; поновити її на посаді змінного інженера аварійно-диспетчерської служби КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» із 18 грудня 2019 року; стягнути з КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу із 18 грудня 2019 року по день ухвалення рішення про поновлення на роботі; стягнути

з КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» на її користь відшкодування моральної шкоди в сумі 90 800,00 грн.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 листопада

2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивачем порушений трудовий розпорядок, тому дії роботодавця щодо видачі наказів «Про накладення дисциплінарного стягнення» є правомірними, а звільнення працівника на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України є обґрунтованим, відповідно, відсутні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Додатковим рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області

від 03 грудня 2021 року заяву КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» про відшкодування судових витрат залишено без розгляду.

Суд першої інстанції залишаючи заяву про відшкодування судових витрат без розгляду виходив з того, що заявником не надано у межах строку, встановленого законодавством, доказів щодо розміру понесених судових витрат.

Додатковим рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області

від 20 грудня 2021 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення виходив з того, що відсутні процесуальні підстави для розподілу судових витрат на користь позивача з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 01 червня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2021 року змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на додаткове рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2021 року залишено без задоволення. Додаткове рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03 грудня 2021 року залишено без змін. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на додаткове рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2021 року залишено без задоволення. Додаткове рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2021 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваних наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача та її поновлення на роботі, проте змінив мотивувальну частину рішення. Також відсутні підстав для задоволення заяви представника позивача щодо ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги позивачем у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У липні 2022 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 листопада 2021 року, додаткове рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 01 червня 2022 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 30 березня 2020 року у справі

№ 489/7807/18, від 22 липня 2022 року у справі № 554/9493/17. Також, у касаційній скарзі як на підставу для оскарження судових рішень представниця ОСОБА_1 посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу), а саме: суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

У серпні 2022 року КП «ВУ ВКГ Горішньоплавнівської міської ради» подало до суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , поданої представником ОСОБА_3 ,

у якому заявник просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Горішньоплавнівської міської ради», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_3 , на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області

від 18 листопада 2021 року, додаткове рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 01 червня 2022 року призначити до судового розгляду на 28 вересня

2022 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний