Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" вересня 2022 р. Справа № 608/1610/22

Номер провадження2-о/608/82/2022

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Квятковської Л. Й.

за участю секретаря Маришевої Г.М.,

представника заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи Чортківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту, що має юридичне значення, -, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2022 року заявниця ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту смерті особи в певний час на окупованій території, вказавши заінтересованою особою Чортківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ). В заяві вказується, що ОСОБА_1 до 24 березня 2022 року проживала в АДРЕСА_1 . У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації 24.03.2022 року вона з чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виїхали з м. Маріуполь на підконтрольну територію України та 16.05. 2022 року приїхали в с. Хмелева Заліщицького району Тернопільської області, де проживають по даний час. За адресою АДРЕСА_2 , проживала її рідна сестра ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була опікуном неповнолітнього ОСОБА_4 . В кінці квітня 2022 року до заявниці зателефонувала її знайома ОСОБА_6 , яка на даний час знаходиться за кордоном, та повідомила, що її сестра ОСОБА_5 скоріш за все загинула, оскільки було здійснено авіабомбардування військових РФ і в будинок ОСОБА_5 попала бомба, внаслідок чого будинок було зруйновано повністю. Також Ірина скинула їй фото будинку ОСОБА_5 , з яких вбачається, що він повністю зруйнований. Останній раз із сестрою заявниця бачилася 23.03.2022 року за місцем її проживання, де пропонувала їй виїхати з ними на підконтрольну територію України, однак остання відмовилася. З того часу ніякого зв`язку із ОСОБА_5 по даний час немає. З урахуванням вище викладених обставин, заявниця вважає, що внаслідок нанесення авіа ударів відбулося повне руйнування будинку її сестри ОСОБА_5 , а наявність залишків плям бурої речовини похожої на кров, свідчить про виникнення обставин, які загрожували її сестрі. 08.06.2022 року заявниця звернулася до Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області із повідомленням про злочин, про внесення відомостей в ЄРДР за фактом смерті її сестри ОСОБА_5 . За даним фактом було внесено відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 438 КК України. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною сестрою заявниці ОСОБА_1 . Просить встановити факт смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки та жительки АДРЕСА_2 , встановивши дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Представник заявниці ОСОБА_2 заяву підтримує, просить задовольнити, суду пояснив, що при детальнішому з`ясуванні обставин смерті її датою слід вважати 31 березня 2022 року, саме тоді стався авіа удар, що стався в будинокОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Представник заінтересованої особи Чортківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при вирішенні вказаної справи покладаються на розсуд суду.

Вислухавши представника заявниці, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Особа заявниці ОСОБА_1 стверджується згідно паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 , виданим 07.09.2005 Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області.

Заявниця взята на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 16.05.2022 №6105-, фактичне місце проживання (перебування) якої за адресою: АДРЕСА_3 .

Заявниця ОСОБА_1 до 24 березня 2022 року проживала в АДРЕСА_1 .

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації, 24.03.2022 року вона з чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виїхали з м. Маріуполь на підконтрольну територію України та 16.05.2022 року приїхали в с. Хмелева, Заліщицького району, де проживають по даний час.

За адресою АДРЕСА_2 , проживала її рідна сестра ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була опікуном неповнолітнього ОСОБА_4 .

В кінці квітня 2022 року до заявника зателефонувала її знайома ОСОБА_6 , яка на даний час знаходиться за кордоном, та повідомила, що її сестра ОСОБА_5 скоріш за все загинула, оскільки здійснено авіа бомбардування військових РФ і в будинок ОСОБА_5 попала бомба, внаслідок чого будинок було зруйновано повністю. Також Ірина скинула їй фото будинку ОСОБА_5 , з яких вбачається, що він повністю зруйнований.

Останній раз із сестрою заявниця бачилася 23.03.2022 року за місцем її проживання, де пропонувала їй виїхати з ними на підконтрольну територію України, однак остання відмовилася. З того часу ніякого зв`язку із ОСОБА_5 по даний час немає.

З прослуханого в судовому засіданні аудіо запису ОСОБА_7 вбачається, що датою смерті ОСОБА_5 є ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З урахуванням вище викладених обставин, заявниця вважає, що внаслідок нанесення авіа ударів, відбулося повне руйнування будинку її сестри ОСОБА_5 , а наявність залишків плям бурої речовини похожої на кров, свідчить про виникнення обставин, які загрожували смерті її сестри.

08.06.2022 року заявниця звернулася до Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області із повідомленням про злочин, про внесення відомостей в ЄРДР за фактом смерті її сестри ОСОБА_5 . За даним фактом було внесено відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 438 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною сестрою заявниці ОСОБА_1 , що у відповідності до вимог ст. 317 ЦПК України дає їй право звернутися з відповідною заявою до суду.

Представник заявника 02.08.2022 року звернувся з адвокатським запитом до Державного Підприємства «Український національний центр розбудови миру», щодо наявної інформації стосовно загиблої ОСОБА_5 .

Згідно відповіді Державного Підприємства «Український національний центр розбудови миру», інформація про ОСОБА_5 у реєстрах ведення яких здійснює НІБ, відсутня.

08.08.2022 року представник заявника звернувся до уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, щодо наявної інформації стосовно загиблої ОСОБА_5 . Однак станом на 09.09.2022 року відповіді на адвокатський запит не надійшло.

Згідно обліково-статичної картки дитини № НОМЕР_2 , вбачається згідно рішення колегії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 29.08.2017 №156/3 «Про надання малолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , статусу дитини-сироти» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надано статус дитини-сироти.

Згідно рішення колегії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 29.08.2017 №159 «Про призначення ОСОБА_5 опікуном над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_5 призначено опікуном над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки ОСОБА_4 є дитиною сиротою, та якому потрібно опікун, встановлення факту смерті ОСОБА_5 має значення для забезпечення прав ОСОБА_4 як дитини сироти.

Даний юридичний факт породжує правовий наслідок і від нього залежить виникнення прав у заявниці щодо встановлення опіки над дитиною-сиротою.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту смерті, який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

Відповідно до п. п. 8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Статтею 1 Закону від 15 квітня 2014 року № 1207-УП (з наступними змінами) «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до частини четвертої ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Проаналізувавши зміст вимог заявника, можна зробити висновок, що предметом розгляду у цій справі є не оскарження правомірності дій заінтересованої особи, а встановлення факту, що має юридичне значення

При цьому звертаю увагу суду, що за змістом ст. 315, 318 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. На вказані умови також звертає увагу Верховний Суд України в роз`ясненнях «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд також розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зокрема ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У листі Касаційного цивільного суду ВС за №985/0/208-21 від 22.04.2021, адресованому апеляційним судам, міститься роз`яснення, що від осіб, які звертаються до суду із заявою про встановлення відповідного факту (смерть на окупованій території) подання до суду письмової відмови органу ДРАЦС у здійснення реєстрації таких фактів не вимагається. Також звертається увагу на необхідність брати до уваги практику Європейського суду з правлюдини,зокрема, «Набійські винятки».

За наведених обставин випливає, що подані докази у своїй сукупності дають суду підстави дійти до висновку про можливість встановити факт смерті ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території України та задовольнити заяву, оскільки іншого способу захисту порушеного права немає.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 293, 294, 315-319, 430, 431 Цивільного процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", ст. 55,124 Конституції України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 на тимчасово окупованій території України в м. Маріуполь Донецької області у віці 66 років, стать жінка, уродженки та жительки АДРЕСА_2 .

Рішення суду невідкладно направити у Чортківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) для реєстрації факту смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованої на момент смерті за адресою: АДРЕСА_2 .

Допустити негайне виконання судового рішення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис) Л.Й. Квятковська

Копія вірна

Рішення набрало законної сили "___" ______________ 20____ року.

Оригінал рішення знаходиться в Чортківському районному суді Тернопільської області в матеріалах справи №608/1610/22.

Суддя: Л. Й. Квятковська