Справа № 351/1109/21
Провадження № 22-ц/4808/809/22
Головуючий у 1 інстанції СОБКО В.М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Максимів Ю.В.

з участю представника ОСОБА_1 адвоката Василатія О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Василатія Олександра Олександровича на заочне рішення Снятинського районного суду від 12 квітня 2022 року, ухвалене в складі судді Собко В.М. в м. Снятині, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс", третя особа: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, Товариство з обмеженою відповідальністю "CC ЛОУН", про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс", третя особа: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, Товариство з обмеженою відповідальністю "CC ЛОУН", про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що 23.02.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з позивача, зареєстровано в реєстрі за №2626. Згідно вищевказаного виконавчого напису було звернуто стягнення заборгованості, за кредитним договором, №739523-А від 18.12.2019, укладеним з ТзОВ «СС ЛОУН», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав Вимоги за кредитними договорами від 19.02.2020 р. є товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», у розмірі 37 195,90 грн. Позивач дізнався про існування оскаржуваного виконавчого напису одночасно з тим, як дізнався про існування виконавчого провадження № 64699893 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. за заявою відповідача на виконання оскаржуваного виконавчого напису. Позивач не підписував Кредитного договору із ТОВ «СС ЛОУН» ні електронним цифровим підписом та не володіє такими підписами взагалі, не вчиняв жодного підпису одноразовим ідентифікатором, та не накладав аналога власноручного підпису на Кредитному договорі. Вважає, що вказані обставини свідчать про спірність заборгованості, яка зазначена у оспорюваному виконавчому написі. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за №2626 від 23.02.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмежено відповідальність «Фінфорс» заборгованості за кредитним договором № 739523-А від 18.12.2019 р. в сумі 37 195, 90 грн

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 квітня 2022 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за №2626 від 23.02.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмежено відповідальність «Фінфорс» заборгованості за кредитним договором № 739523-А від 18.12.2019 р. у сумі 37 195, 90 грн.

Стягнуто з Товариства з обмежено відповідальність «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908 грн. на оплату судового збору за подання позовної заяви, 454 грн судового збору за подання заяви про забезпечення позову та 8 775 грн. на правову допомогу, а всього 10137 грн.

Не погоджуючись частково з мотивувальною частиною оскаржуваного заочного рішення суду представник ОСОБА_1 адвокат Василатій О. О. подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про виключення з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує про виключення з мотивувальної частини рішення про встановлення обставин того, що з договору про споживчий кредит №739523-А від 18 грудня 2019 року слідує, що ТзОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 уклали договір споживчого кредиту та змінити мотивувальну частину рішення шляхом доповнення даної мотивувальної частини обґрунтуванням того, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. , зареєстрований в реєстрі за №2626 від 23 лютого 2021 підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню також з підстав того, що він вчинений на підставі нечинних станом на дату його вчинення положень законодавства (пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172) та на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчувався. На думку апелянта, примірники кредитного договору, які містяться в матеріалах справи, не можуть вважатися належними доказами на підтвердження виникнення між сторонами кредитних правовідносин, оскільки не містять підпису позивача та доказів виникнення кредитних правовідносин між позивачем та ТОВ «СС ЛОУН». Укладений між сторонами кредитний договір, який наданий для вчинення виконавчого напису, не містить нотаріального посвідчення, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню саме у зв`язку з недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Приватний нотаріус вчинив виконавчий напис за реєстровим №2626 від 23 лютого 2021 року на підставі недіючого станом на дату вчинення виконавчого напису пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 та на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчувався. Пункт 2 згаданого Переліку визнаний незаконним та не чинним постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Вказане, на думку апелянта, узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, висловленими у постанові від 21.10.2020 (справа №172/1652/18), а також ВП ВС у постанові від 21.09.2021 (справа №910/10374/17).

Отже, рішення суду оскаржується в частині виключення з мотивувальної частини про укладення договору споживчого кредиту №739523-А від 18 грудня 2019 року та зміну та доповнення мотивувальної частини.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану скаргу.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" у встановленому законом порядку повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання повторно не з`явилась, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у її відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення судової повістки не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що за змістом укладеного договору споживчого кредиту №739523-А між ТзОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 від 18 грудня 2019 року між ТзОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 та до умов якого загальний розмір наданого кредиту становить 14 950,00 грн з строком 30 календарних днів та платою за користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 1, 65 % в день.

23.02.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з позивача, зареєстровано в реєстрі за №2626. Згідно вищевказаного виконавчого напису було звернуто стягнення заборгованості за період з 19.02.2020 р. по 19.02.2020 р. з позивача, за кредитним договором, №739523-А від 18.12.2019, укладеним з ТзОВ «СС ЛОУН», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав Вимоги за кредитними договорами від 19.02.2020 р. є товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», у розмірі 37 195,90 грн.

03.03.2021 р. № ВП №64699893 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. відкрито виконавче провадження по виконавчому напису №2626 виданому 23.02.2021 р.

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Постановою № 662 Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Отже, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Така правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Відтак, вчиняючи 23.02.2021 року оспорюваний виконавчий напис, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., порушила Порядок вчинення нотаріальних дій, неправомірно прийнявши нотаріально не посвідчений кредитний договір.

Таким чином, визнаючи в цілому виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з підстав порушення нотаріусом Порядку вчинення нотаріальних дій щодо встановлення обставин та про не безспірність заборгованості, судом першої інстанції в сукупності оцінені обставини справи і доповнення мотивувальної частини таке рішення не вимагає.

При розгляді справи про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, питання укладення кредитного договору не досліджувалось, оскільки така вимога не стосується предмету позову, а вона може бути заявлена шляхом подання окремого позову. Таким чином, доводи апеляційної скарги про встановлення судом обставин не укладення кредитного договору є безпідставними.

З урахуванням статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про виключення з мотивувальної частини рішення встановлення обставин того, що з договору про споживчий кредит №739523-А від 18 грудня 2019 року слідує, що ТзОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 уклали договір споживчого кредиту та зміни мотивувальної частини рішення шляхом доповнення даної мотивувальної частини обґрунтуванням того, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. , зареєстрований в реєстрі за №2626 від 23 лютого 2021 підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню також з підстав того, що він вчинений на підставі нечинних станом на дату його вчинення положень законодавства (пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172) та на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчувався, оскільки дані вимоги не були заявлені позивачем при поданні позову та не досліджувались в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції необґрунтовано встановив, що кредитний договір був укладений, тоді як позивач його не підписував та не укладав, колегія суддів оцінює критично, оскільки при розгляді справи про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, питання укладення чи не укладення кредитного договору не досліджувалось, оскільки такої вимоги не було заявлено позивачем і вона може бути заявлена шляхом подання окремого позову.

В свою чергу матеріали справи не містять доказів у підтвердження визнання кредитного договору недійсним чи не укладеним.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірний виконавчий напис не може бути виданий нотаріусом за кредитним договором, який не посвідчений нотаріально, колегія суддів не приймає, оскільки, з огляду на суму кредиту -14 950 грн 00 коп., такі договори обов`язковому нотаріальному посвідченню не підлягають.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, дійшов обґрунтованого висновку про те, що виконавчий напис вчинений нотаріусом без дотримання вищенаведених вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Василатія Олександра Олександровича залишити без задоволення. Заочне рішення Снятинського районного суду від 12 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.

Повний текст складено 16 вересня 2022 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин

І.О.Максюта