Номер провадження 2/754/2576/22
Справа №754/132/22
РІШЕННЯ

Іменем України

02 вересня 2022 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Гринчак О.І.

за участю: секретаря судових засідань Чехун Ю.В.

представника позивача Храпійчука В.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2022 року позивач ОСОБА_2 , через представника - адвоката Храпійчука Віктора Олександровича, звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, в якій просив визнати за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної Ради 15 грудня 1997 року згідно з розпорядженням (наказом) від 15 грудня 1997 року № 5505.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач звернувся до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті його рідного дядька ОСОБА_3 , який відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Тинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Постановою державного нотаріуса цієї нотаріальної контори Храпійчук Т.В. від 07 жовтня 2021 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відповідно до положень Цивільного кодексу Української PCP від 18.07.1963, який був чинним на момент смерті ОСОБА_3 , племінники не мали права на спадкування. Позивач вказує, що після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_5 йому стало відомо про свідоцтво про право власності (дублікат № 2) від 15 грудня 1997 року, видане Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної Ради 15 грудня 1997 року згідно з розпорядженням (наказом) від 15 грудня 1997 року № 5505. На підставі цього документу позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька. З тексту свідоцтва про право власності позивачу стало відомо, що крім його батьків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та самого позивача, співвласником квартири в рівних долях (частках) є рідний брат його матері ОСОБА_3 . До цього часу, як вказує позивач, він не знав про наявність права власності на 1/4 частину спірної квартири ОСОБА_3 , поки не звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, який помер у березні 2021 року . З моменту смерті дядька у 2002 році позивач постійно, безперервно та відкрито користувався квартирою АДРЕСА_1 , в тому числі і 1/4 цієї квартири. На той час йому ще не виповнилось 17 років і не було відомо про наявність вказаного вище свідоцтва, і, відповідно, про право власності дядька на її 1/4 частину. Як зазначено нотаріусом Храпійчук Т.В. в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.10.2021, відповідно до інформації, яка міститься у Спадковому реєстрі, померлий ОСОБА_3 заповіт не складав, спадкова справа не відкривалась. Позивач стверджує, що є добросовісним володільцем 1/4 частини кв. АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_3 ; сплачує комунальні послуги за всю квартиру, в тому числі і за її частину, яка належала на праві власності померлому дядьку. Також позивач зазначає, що володів спірною частиною квартири, яка належала ОСОБА_3 , відкрито і не приховував факт знаходження цього майна в своєму володінні. У квартирі АДРЕСА_1 позивач зареєстрований з 22.08.1995, володіє спірною частиною квартири після смерті дядька з травня 2002 року, тобто строк безперервного володіння нею становить більше 19 років. У зв`язку з зазначеним позивач просить визнати право власності за набувальною давністю на вказану частину квартири.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17.01.2022 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі, призначено підготовче засідання на 17.03.2022. Витребувано з П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії документів, надані ОСОБА_5 для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , і які стали підставою для оформлення і вручення ОСОБА_5 постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 07.10.2021.

03.02.2022 від П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори на виконання вимог ухвали суду надійшли витребувані документи.

17.03.2022 підготовче засідання не відбулося.

У підготовче засідання 18.05.2022 учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18.05.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.08.2022.

23.08.2022 розгляд справи відкладено на 02.09.2022 у зв`язку з неявкою учасників справи.

У судове засідання 02.09.2022 з`явився представник позивача, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідно до свідоцтва про право власності (дублікат № 2), виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної Ради 15 грудня 1997 року згідно з розпорядженням (наказом) від 15 грудня 1997 року № 5505, квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях.

Згідно з витягом про державну реєстрацію прав № 35606489 від 24.09.2012 квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_4 (частка - 1/4), ОСОБА_5 (частка - 1/4), ОСОБА_2 (частка - 1/4) та ОСОБА_3 (частка - 1/4).

Після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 її частку у квартирі в рівних долях успадкували чоловік ОСОБА_5 (частка - 1/8) та син ОСОБА_2 (частка - 1/8), що зокрема, підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 36658639 від 11.12.2012.

Після смерті батька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 його частку у квартирі, а саме 3/8 частин квартири АДРЕСА_1 успадкував син ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.10.2021.

Отже, ОСОБА_2 є власником 3/4 частин квартири АДРЕСА_1 (1/4+1/8+3/8).

Водночас, 1/4 частин квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної Ради 15 грудня 1997 року згідно з розпорядженням (наказом) від 15 грудня 1997 року № 5505.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.05.2002 серії НОМЕР_2 , виданим виконкомом Тинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області.

На запит нотаріуса Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація від 25.08.2021 повідомила, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 22.08.1995 по 18.07.2002, знятий з реєстраційного обліку по смерті. За вказаною адресою станом на 06.05.2002 зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 22.08.1995 по 15.04.2021, знятий з реєстраційного обліку по смерті; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 22.08.1995.

07.10.2021 ОСОБА_2 звернувся до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частин квартири АДРЕСА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Постановою державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори від 07.10.2021 відмовлено ОСОБА_2 у видачі про право на спадщину за законом на майно після смерті його дядька ОСОБА_3 , оскільки відповідно до статей 527, 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 підстав для закликання до спадкування племінників не було.

З огляду на вказані обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц, від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц.

Як встановлено вище, позивач ОСОБА_2 є зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_1 з 22.08.1995 по теперішній час. З моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дядька ОСОБА_3 позивач проживає у вказаній квартирі більше 20 (двадцяти) років, що свідчить як про давність володіння, так і про безперервність володіння майном.

На момент смерті дядька ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 позивач був неповнолітнім, адже йому виповнилося повних 16 років. При цьому, успадкувати частку дядька у квартирі, позивач не міг, оскільки відповідно до статей 527, 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 підстав для закликання до спадкування племінників не було. Позивач після смерті дядька продовжує користуватися як своєю часткою у квартирі, так і часткою, яка належала його дядькові. Зворотного матеріали справи не містять. Отже, позивач є добросовісним володільцем 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Окрім того, позивач володіє спірною частиною квартири, яка належала ОСОБА_3 , відкрито і не приховує факт знаходження цього майна у його володінні, адже місце проживання позивача у квартирі АДРЕСА_1 є задекларованим.

Як зазначено державним нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.10.2021, відповідно до інформації, яка міститься у Спадковому реєстрі, померлий ОСОБА_3 заповіт не складав, спадкова справа не відкривалась. Таким чином, інші особи не претендують на спірну частину квартиру.

З наведеного вбачається, що позивач ОСОБА_2 понад 20 років добросовісно, відкрито, і безперервно володіє 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

З огляду на зазначене, позов ОСОБА_2 до територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 76-81, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної Ради 15 грудня 1997 року згідно з розпорядженням (наказом) від 15 грудня 1997 року № 5505.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_2 - РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач-1 - Київська міська рада, , м. Київ, вул. Хрещатик, 36.

Повний текст рішення складено 26.09.2022 (після виходу судді з лікарняного).

Суддя Деснянського районного

суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК