УХВАЛА

Іменем України

08 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 171/615/20

провадження № 61-6682ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня

2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 квітня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

Позовна заява мотивована тим, що відносно неї було порушено кримінальну справу за частиною першою статті 194, частиною третьою статті 83 КК України в редакції 1960 року та частиною першою статті 307, частиною третьою статті 185 КК України в редакції 2001 року. Під час досудового та судового слідства на період досудового розслідування вона була відсторонена від займаної посади медичної сестри.

Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2006 року провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 194, частиною третьою статті 83 КК України, в редакції 1960 року, частиною першою статті 307, частиною третьою статті 185 КК України, в редакції 2001 року, припинено у зв`язку з відмовою прокурора підтримувати державне обвинувачення.

Зазначала, що у зв`язку з незаконним, безпідставним перебуванням під слідством та під час судового розгляду її справи, вона зазнала значних моральних страждань, зумовлених постійним стресом і страхом, а також порушенням її основних прав і свобод, що принизило її честь та гідність, та честь і гідність її родини.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути на її користь за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку 5 000 000,00 грн моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області

від 04 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності у розмірі 500 000, грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 квітня 2022 року рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня

2021 року змінено, виклавши абзац другий його резолютивної частини у такій редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , у рахунок відшкодування моральної шкоди 500 000,00 грн, без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів».

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

15 липня 2022 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 квітня 2022 року.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

За змістом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з таких підстав.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон).

Згідно із статтею 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі статтею 3 Закону у наведених в статті 1 Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України та пунктом 1 частини першої Закону.

З аналізу наведених норм вбачається, що для відшкодування моральної шкоди в порядку, що встановлений Законом необхідна наявність певних передумов, а саме: встановлення незаконності дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури чи суду в ході розслідування кримінального провадження відносно особи, внаслідок яких останній спричинена моральна шкода.

При цьому, незаконність перебування особи під слідством і судом, за правилом статті 2 Закону, підтверджується постановленням виправдувального вироку, або встановленням в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду факту незаконних дій органів досудового розслідування та прокуратури в ході здійснення кримінального провадження, або закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Ухвалюючи рішення у справі щодо відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_1 незаконно перебувала під слідством та судом, оскільки було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою прокурора підтримувати державне обвинувачення, відповідно вона має право на відшкодування моральної шкоди на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», належним чином оцінивши подані сторонами докази та визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 500 000,00 грн правильно взяв до уваги ступінь душевних страждань, їх тривалість, порушення звичайного режиму життя позивача та виникнення певних обмежень та незручностей в зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності

Змінюючи рішення суду першої інстанції із зазначенням, що кошти на відшкодування шкоди позивачці підлягають стягненню з Державного бюджету України, апеляційний суд правильно виходив з наступного.

Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2021 року у справі

№ 346/5428/17 (провадження № 61-8102св21) зазначив, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Проте суди на це уваги не звернули та зробили помилковий висновок про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку».

У справі, що переглядається, суд першої інстанції, ухваливши правильне по суті судове рішення, на вказане уваги не звернув та помилково зазначив у резолютивній частині рішення про компенсацію моральної шкоди позивачці з Державного бюджету України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку ДКСУ.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20 (провадження № 61-922св21).

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, Верховний Суд уже викладав у своїх постановах висновки щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги Державної казначейської служби України на на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня

2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 квітня 2022 року та відмову у відкритті касаційного провадження у даній справі на підставі пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки Верховний Суд уже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Керуючись частиною першою, пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 квітня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська