Постанова

Іменем України

14 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 308/12261/19

провадження № 61-15708св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Закарпатська обласна рада,

третя особа - Департамент охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 жовтня 2020 року у складі судді Іванова А. П. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року у складі колегії суддів: Кондора Р. Ю., Мацунича М. В., Готри Т. Ю.,

та касаційну скаргу Закарпатської обласної ради на постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року у складі колегії суддів: Кондора Р. Ю., Мацунича М. В., Готри Т. Ю.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Закарпатської обласної ради про визнання незаконним та скасування рішення.

Позов мотивований тим, що 06 вересня 2004 року позивач призначений на посаду головного лікаря комунального закладу «Обласний клінічний онкологічний диспансер». У подальшому комунальний заклад змінив назву на «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» (далі - КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер»).

16 травня 2019 року п`ятнадцята сесія VII скликання Закарпатської обласної ради прийняла рішення № 1482 «Про припинення (реорганізацію шляхом перетворення) комунальних закладів охорони здоров`я Закарпатської обласної ради».

У зв`язку з реорганізацією КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» шістнадцята сесія VII скликання Закарпатської обласної ради 26 вересня 2019 року прийняла рішення № 1576 «Про створення Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради», яким вирішила, зокрема:

створити юридичну особу публічного права - Комунальне некомерційне підприємство «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради (далі - КНП «Закарпатський протипухлинний центр») шляхом реорганізації в результаті перетворення юридичної особи публічного права - КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» (пункт 1);

КНП «Закарпатський протипухлинний центр» є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» (пункт 6);

призначити ОСОБА_1 в порядку переведення на посаду директора КНП «Закарпатський протипухлинний центр» з посади головного лікаря КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» шляхом укладення контракту строком на 1 рік (пункт 7);

доручити голові Закарпатської обласної ради підписати контракт з ОСОБА_1 терміном на 1 рік (пункт 8).

Позивач з 2004 року на умовах трудового договору, укладеного на невизначений строк, очолює лікарню, має вищу кваліфікаційну категорію з організації охорони здоров`я.

Відповідно до частини четвертої статті 36 КЗпП України у разі реорганізації підприємства продовжується дія трудових договорів працівників, окрім випадків скорочення їх чисельності або штату. Реорганізація (перетворення) КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» в КНП «Закарпатський протипухлинний центр» відбулася без скорочення чисельності або штату працівників, а посада, яку обіймав позивач, була лише перейменована.

У 2004 році закон не передбачав обов`язкового укладення контракту з головним лікарем комунального закладу охорони здоров`я, тоді як відповідно до статті 21 КЗпП України сфера застосування контракту в трудових відносинах визначається саме законами України. Лише 01 січня 2012 року набрали чинності положення статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я, відповідно до яких керівники державних та комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров`я шляхом укладання з ними контракту.

Закарпатська обласна рада вийшла за межі наданих їй повноважень, оскільки Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено призначення на посади та звільнення керівників підприємств, установ і організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, однак відповідач не вправі змінювати істотні умови праці цих керівників.

Застосування до позивача контрактної форми трудового договору незаконно обмежує, звужує його трудові права, що відповідно до статті 9 КЗпП України є підставою для визнання трудового договору недійсним щодо його контрактної форми або умов, які погіршують становище працівника.

Таким чином, позивач правомірно продовжує здійснювати керівництво реорганізованим закладом охорони здоров`я, вакансія керівника цього закладу відсутня. Згідно з Порядком проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 року № 1094, підставою для проведення конкурсу на заміщення посади керівника закладу охорони здоров`я є лише наявність відповідної вакансії, тож наразі такої правової підстави для проведення конкурсу на заміщення цієї посади немає.

Позивач просив:

визнати незаконними та скасувати пункт 7 у частині: «шляхом укладення контракту строком на 1 рік» та пункт 8 - в цілому рішення шістнадцятої сесії VII скликання Закарпатської обласної ради від 26 вересня 2019 року № 1576 «Про створення КНП «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Закарпатської обласної ради, третя особа - Департамент охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації, залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 361/2965/15-а, провадження № 11-190апп18). Судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді керівника (директора) КНП «Закарпатський протипухлинний центр». Наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря КЗ «Обласний клінічний онкологічний диспансер» ні Департаментом охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації, ні Закарпатською обласною радою не видавався. Будь-який контракт між Закарпатською обласною радою та ОСОБА_1 про призначення його шляхом переведення строком на один рік на посаду директора КНП «Закарпатський протипухлинний центр» з посади головного лікаря КЗ «Обласний клінічний онкологічний диспансер» не укладався.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 жовтня 2020 року скасовано, позов ОСОБА_1 до Закарпатської обласної ради про визнання незаконним та скасування рішення Закарпатської обласної ради задоволено частково, у рішенні шістнадцятої сесії VII скликання Закарпатської обласної ради від 26 вересня 2019 року № 1576 «Про створення КНП «Закарпатський протипухлинний центр»» визнано незаконними та скасовано: пункт 7 у частині формулювання щодо визначення строку контракту «на 1 рік»; пункт 8 у частині формулювання щодо визначення терміну контракту «на 1 рік»; в іншій частині в позові відмовлено, апеляційну скаргу залишено без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що законом та статутом КНП «Закарпатський протипухлинний центр» не передбачено іншого способу призначення на посаду керівника підприємства, аніж шляхом укладення контракту. КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» перетворений на юридичну особу іншої організаційно-правової форми, на комунальне некомерційне підприємство, у якому посада головного лікаря як керівника підприємства не передбачена. Натомість на виконання вимог закону запроваджена інша, нова посада директора, як керівника підприємства на умовах виключно строкового трудового договору. Суд апеляційної інстанції зробив висновок, що відсутні як правові підстави, так і об`єктивні умови для продовження дії безстрокового трудового договору головного лікаря як керівника КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» (збереження незмінними по суті попередніх умов працевлаштування) на новоутвореному підприємстві КНП «Закарпатський протипухлинний центр» в якості директора цього підприємства. За обставинами справи, як позивач ОСОБА_1 , так і відповідач Закарпатська обласна рада задовго до реорганізації, про яку йдеться, були обізнані з вимогами закону та положеннями статуту закладу охорони здоров`я щодо необхідності врегулювання трудових відносин із керівником закладу шляхом укладення трудового контракту. Обов`язковість укладення для роботи на новій посаді з позивачем контракту випливає з вимог закону, обставин справи та не спростована, ця обставина не може розглядатися як така, що порушує, обмежує трудові права позивача, а його твердження про порушення цих прав у контексті правил про дію закону в часі необґрунтовані. Поряд із цим, трудові відносини виникли фактично, позаяк позивач ОСОБА_1 був переведений чинним рішенням обласної ради на посаду директора КНП «Закарпатський протипухлинний центр», займає цю посаду. Позивач обіймає посаду керівника закладу охорони здоров`я за умов неврегульованості з ним трудових відносин згідно із законом. Апеляційний суд зробив висновок, що попри необґрунтованість доводів позивача щодо незаконності застосування до нього контрактної форми трудового договору як такої, в частині встановлення строку трудового контракту з позивачем у один рік оспорюване рішення Закарпатської обласної ради суперечить закону, яким передбачений мінімальний строк контракту в три роки. Доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги про те, що відповідач під загрозою звільнення змушував позивача укласти трудовий контракт строком на один рік, у справі немає. Закарпатська обласна рада є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України, однак, у спорі, що має місце, виступає як власник підприємства (роботодавець). ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства про захист із визначених ним підстав свого трудового права (права на роботу на відповідній посаді), що виникло в результаті його переведення роботодавцем на нову посаду в новоутвореному підприємстві. Сам по собі статус відповідача як суб`єкта владних повноважень не змінює характеру і суті спірних правовідносин, у яких має місце спір про захист трудового права, яке вже виникло, що підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У вересні 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу за підписом представника ОСОБА_2 , в якій просить рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 жовтня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У вересні 2021 року Закарпатська обласна рада подала касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подають касаційні скарги

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 26 травня 2021 року справа № 457/295/20 (провадження № 61-1664св21), від 04 квітня 2018 року справа № 753/4687/17 (провадження N 61-6242св 18), від 07 листопада 2018 року справа № 398/3701/16-ц (провадження N61- 16254св18), від 25 листопада 2019 року у справі № 756/3578/17 (провадження N 61- 45760св18). Укладання трудових договорів у формі контракту є обов`язковим лише для осіб, які призначаються на посади керівників закладів охорони здоров`я після 01 січня 2012 року і не поширюється на керівників цих закладів, призначених до цієї дати. За приписами частини четвертої статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації продовжується дія трудових договорів працівників, окрім випадків скорочення їх чисельності або штату. Вказана норма поширюється і на керівників закладів охорони здоров`я, які працюють за безстроковими трудовими договорами або контрактами, якщо інше не визначено у контракті. Таким чином, у разі перетворення комунальної установи у комунальне некомерційне підприємство, заклад охорони здоров`я продовжує здійснювати свою діяльність в новій організаційно-правовій формі і є правонаступником всіх прав та обов`язків закладу охорони здоров`я, що припиняється, в тому числі - в частині продовження трудових відносин з найманими працівниками, зокрема, керівником. Зміни в організації виробництва і праці в КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» полягають у зміні власника установи та перейменуванні посади. Відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень. Відповідач усвідомлював, що позивач працює на умовах безстрокового трудового договору, а тому укладення з ним контракту порушує його трудові права, тобто є погіршенням його становища порівняно з чинним законодавством. Суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок, що позивач оскаржує рішення відповідача лише в частині укладення контракту на 1 рік. Позивач в позові зазначив прохання про скасування рішення як в частині укладення самого контракту, так і в частині його тривалості - 1 рік. Висновок судів про відмову в задоволенні позову через помилкове правове обґрунтування позовних вимог є перешкодою в доступі до правосудця, а відтак - порушенням статті 6 Конвенції та статей 55, 124 Конституції України.

Касаційна скарга Закарпатської обласної ради мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, внаслідок чого суд прийняв незаконну і необґрунтовану постанову. Висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах станом на дату подання касаційної скарги відсутній. Відповідач під час підготовчого провадження у вказаній справі заявляв, що рішення Закарпатської обласної ради № 1576 від 26 вересня 2019 року прийнято суб`єктом владних повноважень; у спірних відносинах наявний публічний інтерес територіальних громад сіл, селищ, міст області, у спільній власності якої перебуває заклад охорони здоров`я Закарпатський протипухлинний центр. Такий публічний інтерес має визначальне значення при розгляді даного спору, а подальші трудові відносини призначеного керівника комунального закладу охорони здоров`я - мають похідний, другорядний характер. Тому такий спір повинен вирішуватися за правилами адміністративного судочинства. Вказані правовідносини виникли в процесі перетворення закладу охорони здоров`я комунальної форми власності Закарпатської обласної ради («Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер») у КНП «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради відповідно до норм Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення». Суд першої інстанції, дослідивши всі докази, зробив правильний висновок про відсутність трудових відносин між сторонами. З обставин вказаної справи вбачається, що трудовий договір (контракт) між сторонами укладено не було, а отже трудові відносини між позивачем та Закарпатською обласною радою не виникли.

Позиція інших учасників справи

У грудні 2021 року Департамент охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації подав відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить у задоволенні вимог касаційної скарги ОСОБА_1 в частині скасування рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 жовтня 2020 відмовити, скасувати постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року з мотивів, які викладені у касаційній скарзі Закарпатської обласної ради.

Відзив мотивований тим, що, враховуючи висновок суду першої інстанції щодо цивільного характеру правовідносин у справі № 308/12261/19, вимога позивача про визнання незаконним пункту 7 рішення обласної ради від 26 вересня 2019 року № 1576 в частині «шляхом укладення контракту на 1 рік» є, насправді, вимогою про захист, як він вважає, його порушених трудових прав шляхом зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 директором КНП «Закарпатський протипухлинний центр» на умовах безстрокового трудового договору. Суд першої інстанції, дослідивши всі докази, зробив правильний висновок про відсутність трудових відносин між сторонами. У вказаному спорі не можна вважати, що між сторонами виникли трудові правовідносини, оскільки відповідно до статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У позивача чинними залишаються трудові відносини із Департаментом охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації, оскільки, як встановлено судом першої інстанції, наказ Департаменту охорони здоров`я про звільнення позивача із посади головного лікаря КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» відсутній, а від укладення контракту із Закарпатською обласною радою про призначення на посаду директора КНП «Закарпатський протипухлинний центр» позивач відмовився. Твердження позивача про те, що при проголошенні вступної та резолютивної частини рішення у цій справі суд першої інстанції оголосив про залишення позовної заяви без розгляду не відповідає дійсності. Суд апеляційної інстанції виніс рішення стосовно строків укладення контракту із позивачем, які не були вказані в переліку позовних вимог у позовній заяві та не розглядалися в суді першої інстанції.Позивач подав позовну заяву до суду про скасування окремих пунктів рішення № 1576 після того, як здійснив кроки, які свідчать про часткове виконання ним вказаного рішення. Отже, поведінка позивача є недобросовісною та такою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2021 року поновлено Закарпатській обласній раді строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Закарпатської обласної ради у справі № 308/12261/19, витребувано справу з суду першої інстанції.

У жовтні 2021 року справа № 308/12261/19 надійшла до Верховного Суду.

Після усунення недоліків, ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 у справі № 308/12261/19.

Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2022 року справу № 308/12261/19 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду справу № 308/12261/19 повернуто на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки відповідач не обґрунтував порушення судами правил юрисдикції саме наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібними правовідносинами. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювалась щодо критеріїв визначення юрисдикції спору. Позицію щодо юрисдикції подібного спору висловила Велика Палата Верховного Суду у справі №822/160/16 (провадження №11-1120апп18) за позовом ОСОБА_3 до Волочиської районної ради Хмельницької області, Волочиської районної державної адміністрації у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та скасування розпорядження та рішення (щодо звільнення позивача з посади головного лікаря Волочиського районного центру первинної медико-санітарної допомоги Хмельницької області).

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 07 жовтня 2021 року вказано, що касаційна скарга Закарпатської міської ради містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 522/4807/15-ц, від 07 жовтня 2020 року у справі № 450/2286/16-ц та відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).

В ухвалі Верховного Суду від 05 листопада 2021 року вказано, що касаційна скарга ОСОБА_1 містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 457/295/20, від 04 квітня 2018 року у справі № 753/4687/17, від 07 листопада 2018 року у справі № 398/3701/16-ц, від 25 листопада 2019 року у справі № 756/3578/17, від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц).

Фактичні обставини

Суди встановили, що згідно наказу Управління охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації №456-к від 06 вересня 2004 року ОСОБА_1 в порядку переводу за пунктом 5 статті 36 КЗпП України призначено головним лікарем обласного клінічного онкологічного диспансеру з 06 вересня 2004.

Згідно з рішенням другої сесії ХХІІІ скликання Закарпатської обласної ради від 10 червня 1998 року № 29 уповноваженим органом по оперативному управлінню майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, що перебуває в управлінні обласної ради, є Управління майном області обласної державної адміністрації (пункт 2); порядок призначення та звільнення керівників підприємств, установ і організацій спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області встановлює обласна рада (пункт 4).

Рішення Закарпатської обласної ради від 10 червня 1998 року № 29 втратило чинність відповідно до рішення вісімнадцятої сесії VI скликання Закарпатської обласної ради від 26 лютого 2014 року № 920, яким із метою ефективного управління спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст області голові обласної ради було доручено утворити відповідний структурний підрозділ з питань управління спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст області (пункти 1, 2).

КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер», перетворений у подальшому на КНП «Закарпатський протипухлинний центр», створений на базі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, його засновником (власником) була і є Закарпатська обласна рада, уповноважена приймати в порядку, передбаченому законодавством та Статутом закладу (підприємства), рішення про призначення та звільнення керівника: головного лікаря, а після створення комунального некомерційного підприємства - генерального директора чи директора.

Відповідно до пункту 7.1 Статуту Закарпатського обласного клінічного онкологічного диспансеру, затвердженого 01 лютого 2016 року головний лікар очолює апарат управління облонкодиспансеру, призначається та звільняється з посади за рішенням Закарпатської обласної ради, прийнятим на пленарному засіданні ради на підставі подання Департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації …; на підставі такого рішення Закарпатської обласної ради Департамент охорони здоров`я … укладає з призначеним головним лікарем відповідний контракт строком від трьох до п`яти років.

Рішенням Закарпатської обласної ради № 1303 від 27 вересня 2018 року затверджено статут Закарпатського онкологічного диспансеру у новій редакції.

Згідно з пунктом 7.5 статуту Закарпатського обласного клінічного онкологічного диспансеру безпосереднє управління Закладом здійснює головний лікар. Головний лікар призначається та звільняється з посади відповідно до чинного законодавства України.

16 травня 2019 року п`ятнадцята сесія VII скликання Закарпатської обласної ради прийняла рішення № 1482 «Про припинення (реорганізацію шляхом перетворення) комунальних закладів охорони здоров`я Закарпатської обласної ради», яким вирішила:

припинити (реорганізувати) КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» шляхом перетворення його в КНП «Закарпатський протипухлинний центр»;

встановити, що КНП «Закарпатський протипухлинний центр» є правонаступником майна, прав та обов`язків Закарпатського обласного клінічного онкологічного диспансеру (пункт 14).

31 травня 2019 року Департамент охорони здоров`я Закарпатської облдержадміністрації надіслав ОСОБА_1 за вих. № 706/022-27 попередження від 30 травня 2019 року про можливе наступне вивільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці на підставі статті 40 частини першої пункту 1 КЗпП України в разі неможливості переведення за згодою на вакантну посаду в штатному розписі КНП «Закарпатський протипухлинний центр», про що його буде повідомлено додатково, а також повідомив про можливість взяти участь у конкурсі на зайняття вакантної посади керівника новоутвореного підприємства.

26 вересня 2019 шістнадцята сесія VII скликання Закарпатської обласної ради прийняла рішення № 1576 «Про створення комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр»», яким вирішила:

створити юридичну особу публічного права - КНП «Закарпатський протипухлинний центр» шляхом реорганізації в результаті перетворення юридичної особи публічного права - КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» (пункт 1);

КНП «Закарпатський протипухлинний центр» є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» (пункт 6);

призначити ОСОБА_1 в порядку переведення на посаду директора КНП «Закарпатський протипухлинний центр» з посади головного лікаря КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» шляхом укладення контракту строком на 1 рік (пункт 7);

доручити голові Закарпатської обласної ради підписати контракт з ОСОБА_1 терміном на 1 рік (пункт 8).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань:

державна реєстрація юридичної особи «Обласний онкологічний диспансер» («Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер»), , була здійснена 08 січня 1998 року;

державну реєстрацію припинення юридичної особи «КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер»», , у зв`язку з реорганізацією здійснено 11 жовтня 2019 року, номер запису: 9000281;

державну реєстрацію юридичної особи «КНП «Закарпатський протипухлинний центр», , утвореної в результаті перетворення, здійснено 11 жовтня 2019 року, номер запису: 0011748;

керівником юридичних осіб в ЄДР значиться ОСОБА_1 .

Позиція Верховного Суду

Частиною другоюстатті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін та таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

За змістом частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 КЗпП України від 09 липня 1998 року № 12-рп/98 роз`яснено, що контрактна форма трудового договору може впроваджуватись лише законом.

З 01 січня 2012 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Основ законодавства України про охорону здоров`я щодо удосконалення надання медичної допомоги», яким статтю 16 Основ законодавства викладено в редакції, згідно з якою призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров`я здійснюються відповідно до законодавства. Керівники державних, комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду шляхом укладення з ними контракту.

Згідно частини дев`ятої статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я (в редакції на час прийняття оспорюваного рішення) керівники державних та комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров`я на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту на строк від трьох до п`яти років. Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я та порядок укладання контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, а також типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини шостої статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я, заклад охорони здоров`я провадить свою діяльність на підставі статуту (положення), що затверджується власником закладу (уповноваженим ним органом).

Пунктом 20 частини першої статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що на пленарних засіданнях обласної ради вирішуються питання призначення і звільнення керівників об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні обласних рад.

У справі, що переглядається:

суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що відповідач приймаючи оспорюване рішення діяв відповідно до Основ законодавства України про охорону здоров`я, відповідно до яких керівник державного чи комунального закладу (підприємства) охорони здоров`я міг обійняти посаду тільки за умови укладення контракту (строкового трудового договору) та ця обставина не може розглядатися як така, що порушує, обмежує трудові права позивача;

суд апеляційної інстанції правильно констатував порушення оспорюваним рішенням трудових прав позивача через встановлення ним строку контракту з позивачем - один рік, оскільки Основами законодавства України про охорону здоров`я, в редакції чинній на час прийняття оспорюваного рішення, передбачений мінімальний строк контракту - три роки.

Щодо доводів касаційної скарги позивача про порушення оспорюваним рішенням трудових прав позивача, оскільки обов`язкове укладення контракту не поширюється на керівників закладів, призначених до 01 січня 2012 року, зміни в організації виробництва і праці в КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» внаслідок його перетворення у КНП «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради полягають у зміні власника установи та перейменуванні посади, а не в зміні істотних умов праці керівників, колегія суддів зазначає наступне.

Структура установ, організацій та підприємств у державі передбачає як державну так і комунальну форму власності. В залежності від форми власності відповідного підприємства, закладу тощо, і визначається орган управління цим підприємство або закладом. Порядок передачі об`єктів державної власності до комунальної власності визначається постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» № 1482. Отримавши об`єкт державної власності до комунальної власності, орган управління комунальною власністю здійснює нову реєстрацію цього об`єкта. У зв`язку з передачею за рішенням власника можуть змінюватись штатний розпис, трудові функції працівників, та інше. У подальшому діяльність такого закладу, підприємства здійснюється у відповідності до законодавства, що регулює діяльність комунальних підприємств та/або закладів. Отже, у зв`язку з передачею медичного закладу до об`єктів комунальної власності можуть відбуватись зміни в організації роботи цього закладу. При цьому можуть бути змінені умови праці […] Право на працю є одним із найважливіших для фізичної особи прав, яке підлягає беззастережному захисту у разі найменшого його порушення роботодавцем, в тому числі, і у разі незаконного звільнення. Проте, це право повинно бути отримано працівником відповідно до норм чинного трудового законодавства за оформленим в установленому порядку трудовим договором (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2020 року в справі № 300/223/18 (провадження № 61-163св19).

Таким чином, твердження позивача про те, що обов`язкове укладення контракту не поширюється на керівників закладів, призначених до 01 січня 2012 року, а зміни в організації виробництва і праці КЗ «Закарпатський обласний клінічний онкологічний диспансер» внаслідок його перетворення у КНП «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради полягають у зміні власника установи та перейменуванні посади, а не в зміні істотних умов праці керівників, є помилковими.

Доводи касаційної скарги позивача про те, що суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 26 травня 2021 року справа № 457/295/20 (провадження № 61-1664св21), від 04 квітня 2018 року справа № 753/4687/17 (провадження N 61-6242св 18), від 07 листопада 2018 року справа № 398/3701/16-ц (провадження N61- 16254св18), від 25 листопада 2019 року у справі № 756/3578/17 (провадження N 61- 45760св18) є необґрунтованими, оскільки у зазначених справах та у цій справі не є тотожними підстави позову.

Інші доводи касаційної скарги позивача зводяться до власного тлумачення заявником норм процесуального права та не спростовують висновків судів, які зроблені з дотриманням вимог закону.

Колегія суддів відхиляє аргументи касаційної скарги відповідача про те, що спір у цій справі повинен вирішуватися за правилами адміністративного судочинства, оскільки Велика Палата Верховного Суду в ухвалі суду від 27 липня 2022 року у цій справі вказала, що позицію щодо юрисдикції подібного спору висловила Велика Палата Верховного Суду у справі № 822/160/16 (провадження № 11-1120апп18) за позовом ОСОБА_3 до Волочиської районної ради Хмельницької області, Волочиської районної державної адміністрації у Хмельницькій області про визнання дій протиправними та скасування розпорядження та рішення (щодо звільнення позивача з посади головного лікаря Волочиського районного центру первинної медико-санітарної допомоги Хмельницької області).

Згідно частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційних скарг, з урахуванням меж касаційного перегляду не дають підстав для висновку, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційні скарги належить залишити без задоволення, постанову суду апеляційної інстанції без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 та Закарпатської обласної ради залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук