ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6059/22 Справа № 206/2775/21 Суддя у 1-й інстанції - Поштаренко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О.,

за участю секретаря - Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року по справі за позовом Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач у червні 2021 року звернувся до суду з позовом, пред`явленим до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , в якому просив позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх трьох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнути з кожного окремо аліменти на утримання трьох дітей та передати їх органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації ДМР, посилаючись на те, що сім`я ОСОБА_6 перебуває під контролем Дніпровського міського центру соціальних служб в Самарському районі міста з травня 2017 року, в роботі з якою постійно залучались благодійні організації, якими було придбано дитячі ліжка, матраци, постільна білизна, неодноразово надавались продуктові набори.

Мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знята з реєстрації 22 червня 2016 року та проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживають і діти, однак також реєстрації за зазначеною адресою не мають.

Батько, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року у справі № 175/5009/15-к за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України (незаконне придбання та перевезення наркотичних засобів у особливо великих розмірах з метою збуту) засуджений до 9-ти років позбавлення волі і відбуває покарання у Державній установі «Синельниківська виправна колонія (№ 94)».

Згідно з актами обстеження умов проживання дітей від 30 березня 2021 року, квартира, де проживають діти, не відповідає санітарним нормам. У кімнатах брудно, сморідно, речі та дитячий одяг брудні та розкидані, меблі зламані, відсутня постільна білизна, відсутні продукти харчування. Квартира потребує капітального ремонту. Окрім дітей без реєстрації в квартирі проживають: баба - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6, не працює; дядько - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7, працює на будівництві; дружина дядька - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8, інформацію про працевлаштування та реєстрацію не надала. Мати ОСОБА_2 вихованням, утриманням, розвитком дітей не займається. Старший син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дошкільний комунальний заклад не відвідує. При цьому, мати періодично мешкає з дітьми та своїм співмешканцем - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9, за місцем його проживання: АДРЕСА_3 , де також проживає і мати співмешканця - ОСОБА_12 , пенсіонерка, власник будинку.

Під час обстеження умов проживання за даною адресою встановлено, що ОСОБА_12 створено належні умови для проживання та розвитку всіх трьох малолітніх дітей. ОСОБА_11 , який працює за наймом, та його мати, ОСОБА_12 , за свої кошти утримують дітей ОСОБА_2 , при цьому, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично проживав у баби - ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , через що виникають сварки між бабою і матір`ю дитини та позивачем було встановлено, що мати залишила дитину малолітнього ОСОБА_3 ..

Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 27 травня 2021 року, складеного інспектором сектору ювенальної превенції відділення поліції Дніпровського районного управління поліції НП в Дніпропетровській області, капітаном поліції Грищенко Н. М. малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштовано до комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 9» Дніпровської міської ради, а малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , влаштовано до комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 9» Дніпровської міської ради за актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 31 травня 2021 року.

Згідно з інформацією комунального неприбуткового підприємства «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» Дніпровської міської ради від 03 червня 2021 року № 4/217, мати, ОСОБА_2 , декларацію з лікарем амбулаторії № 4 КНП ДЦПСМ № 10 на медичне обслуговування малолітніх дітей не укладала, за медичною допомогою не зверталася, натомість, 31 травня 2021 року, перебуваючи в неадекватному стані, погрожувала дітям та бабі, на що ОСОБА_8 викликала поліцію.

Відповідно до інформації, наданої відділенням поліції № 4 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07 червня 2021 року ОСОБА_2 протягом 2021 року неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушень, передбачених ст. 173-2 ч.1 (чотири рази), ч.1 ст. 175-1, ч. 1 ст.184 (двічи) КУпАП України.

Батьки, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 повністю ухиляються від виконання батьківських обов`язків з виховання, розвитку та утримання дітей, внаслідок чого 03 червня 2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради, куди мати ОСОБА_2 не з`явилась, розглянуто питання про позбавлення їх батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де комісія встановила, що батьки не виконують жодних покладених на них обов`язків, не приймають будь-якої участі у вихованні дітей, не піклуються про них, про їх фізичний та духовний розвиток, не цікавляться станом здоров`я, та члени комісії з питань захисту прав дитини, до складу якої входять керівники відділів та служб адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради, юристи, педагогічні, медичні та соціальні працівники за фахом, одноголосно вирішили доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_7 та ОСОБА_1 відносно малолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.1-6/.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року заявлені позовні вимоги задоволено частково.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно малолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрованою не значиться, РНОКПП: НОМЕР_1 ) аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку(доходів) відповідача щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 30 червня 2021 року і до повноліття старшої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а потім стягувати аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, на особистий рахунок дітей у Державному ощадному банку України.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрованим не значиться, РНОКПП: НОМЕР_2 , місце перебування: Державна установа «Синельниківська виправна колонія (№ 94)», що знаходиться по вул. Миру, буд. 7-А, с. Шахтарське, Синельниківський район, Дніпропетровська обл., 52543) аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 30 червня 2021 року і до повноліття старшої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а потім стягувати аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, на особистий рахунок дітей у Державному ощадному банку України.

Передано малолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрованою не значиться, РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрованим не значиться, РНОКПП: НОМЕР_2 , місце перебування: Державна установа «Синельниківська виправна колонія (№ 94)», що знаходиться по вул. Миру, буд. 7-А, с. Шахтарське, Синельниківський район, Дніпропетровська обл., 52543) на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн., тобто з кожного по 454,00 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення допущено до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць /а.с.146-153/.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині позбавлення батьківських прав, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог в цій частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, обґрунтовуючи це тим, що позбавлення його батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено, належних та допустимих доказів його ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, які б могли бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , позивачем не надано, а обставин доведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обовязками судом першої інстанції не встановлено, враховуючи, що висновок органу опіки та піклування адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав як ОСОБА_2 , так і його, ОСОБА_1 , не є обов`язковим для суду та підлягає дослідженню та оцінці судом, що судом першої інстанції не було зроблено. Враховуючи наведені обставини просить рішення суду скасувати /а.с.221-225/.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалися та відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надавав.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу ОСОБА_1 на задоволення позовних вимог про позбавлення його батьківських прав необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в цій частині залишити без змін, враховуючи при цьому обґрунтування апеляційної скарги лише в цій частині задоволених позовних вимог, тому в іншій частині задоволених вимог колегією суддів рішення першої інстанції не переглядається, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідачі є батьками малолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (а.с. 7-9).

Відповідно до копії довідки виданої начальником ВКВСР Синельниківської ВК (№94) Дніпропетровської обл. майором внутрішньої служби Мухінько К.М. від 21 вересня 2017 року ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відбуває покарання в Синельниківській виправній колонії (№94) Дніпропетровської обл. за вироком Дніпропетровського районного суду м.Дніпропетровська від 28 березня 2016 року за ч. 3 ст. 307 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією власного майна. Прибув до Синельниківської виправної колонії (№94) 21 вересня 2016 року, початок строку 03 вересня 2016 року, кінець строку 03 вересня 2025 року (а.с. 13).

Начальником управління-служби у справах дітей, заступником голови адміністрації, начальником управління-служби у справах дітей та гуманітарної політики адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради, було складено акти від 24 травня 2017 року, від 09 серпня 2018 року, від 19 квітня 2019 року, від 20 листопада 2019 року, від 03 березня 2021 року, від 30 березня 2021 року, відповідно до якого проведено обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_6 як за адресою АДРЕСА_1 , так і за адресою АДРЕСА_3 , за якою проживає ОСОБА_2 , з якого вбачається, що на момент виходу комісії, ОСОБА_1 перебуває в місцях позбавлення волі. З ОСОБА_2 проведено профілактичну бесіду щодо недопустимості зловживання спиртними напоями, залишення дитини без догляду. Молодша дитина не має реєстрації у РАЦС. Комісія вважає за доцільне питання постановки малолітнього на облік винести на чергове засідання дорадчого органу з питань взаємодії суб`єктів соціальної роботи з сім`ями, які опинилися у складних життєвих обставинах (а.с. 15).

Станом на 29 вересня 2021 року молодша дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в органах РАЦС не зареєстрований.

30 травня 2017 року начальником управління у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради Мушинською О.М. було винесено наказ, відповідно до якого малолітнього: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на облік, як дитину, батьки якої не виконують свої батьківські обов`язки, що підтверджується відповідною копією наказу № 29 (а.с. 16).

З копії листа головного лікаря КЗ «ДЦПМСД № 10» від 08 червня 2017 року № 4/181 судом встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_14 зі своєю дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який часто хворіє на застудні захворювання. В основному дитиною опікується бабуся. Дитина щеплена, хронічних захворювань не має. Дільничого лікаря з дитиною відвідує в основному бабуся (а.с. 17).

06 квітня 2021 року заступником голови адміністрації, начальником управління-служби у справах дітей та гуманітарної політики адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради винесено наказ, відповідно до якого малолітнього: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , взято на облік, як дитину, яка перебуває у складнх життєвих обставинах, що підтверджується відповідною копією наказу № 14-нд (а.п. 42).

Заступником голови адміністрації, начальником управління-служби у справах дітей та гуманітарної політики адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради складено акт від 27 травня 2021 року, відповідно до якого начальником відділу профілактики УССД ГП адміністрації Самарського району ДМР та заступником начальника відділу ДЦСС в Самарському районі міста проведено обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що на момент виходу комісії, ОСОБА_1 перебуває в місцях позбавлення волі. Інспектори СЮП ДРУП в Дніпропетровській області склали протокол про дитину залишену без батьківського піклування, дитину направлено до КНП «Міська клінічна лікарня № 9» ДМР. Інформація щодо місця перебування матері відсутня (а.с.43).

Відповідно до акту органу внутрішніх справи України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку 27 травня 2021 року о 15 год. 00 хв. була виявлена дитина ОСОБА_3 , дитина знайдена за адресою: АДРЕСА_1 . Зі слів дитини «мама била по голові, плечах та ниркам руками». Дитину доставлено до КНП «Міська клінічна лікарня № 9» (а.с. 45).

Відповідно до актів органу внутрішніх справи України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку 31 травня 2021 року за адресою АДРЕСА_1 було знайдено дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , яких доставлено до КНП «Міська клінічна лікарня № 9» (а.с. 46-47).

За інформацією, яка міститься у довідці про близьких родичів № 17.4-12/607 від 04 червня 2021 року складеною заступником голови адміністрації, начальником управління-служби у справах дітей та гуманітарної політики адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має мати ОСОБА_2 , батька ОСОБА_1 , брата ОСОБА_4 , брата ОСОБА_5 , бабусю ОСОБА_8 , дядька ОСОБА_9 , тітку ОСОБА_15 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому батько дитини ОСОБА_1 перебуває в місцях позбавлення волі (а.с. 52).

Відповідно до вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України і піддано кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього майна, приналежного на праві власності (а.с. 53-56).

Згідно із висновком органу опіки та піклування адміністрації Самарського району Дніпровської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно трьох малолітніх дітей було визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно їх малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 59-61).

Задовольняючи позовні вимоги позивача в частині позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно всіх трьох малолітніх дітей, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про свідоме ухилення відповідача ОСОБА_1 від своїх батьківських обов`язків по вихованню як своєї біологічної дитини ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1, так і інших двох малолітніх дітей ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3, біологічним батьком яких він не є, однак записаний у їх свідоцтвах про народження батьком, про що він зазначає у своїй апеляційній скарзі, враховуючи, що він є наркозалежною людиною, що спонукає його до вчинення злочинів, направлених на реалізацію здобуття у незаконний спосіб наркотичних та психотропних засобів як для власного споживання, так і для продажу іншим особам.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 був засуджений, окрім вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року, за аналогічні злочини 02 грудня 2005 року вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська, 21 листопада 2006 року вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська та 06 жовтня 2008 року вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська, що свідчить про те, що ОСОБА_1 на шлях виправлення не став та продовжує свою незаконну діяльність разом із зловживанням наркотиків, внаслідок чого перебуває на обліку у лікаря нарколога з 23 вересня 2015 року з діагнозом "Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Сидром залежності." і узгоджується з висновком судово-психіатричного експерта №264 від 11 грудня 2015 року, як про це зазначено у вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2016 року, що, в силу п.4 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення батьківських прав батька дитини.

Колегія суддів приходить до висновку, що така поведінка батька може негативно впливати на розвиток та психічний стан дітей, враховуючи, що малолітні діти, зокрема і його біологічний син ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , як батька, не знали, оскільки останній знаходився під слідством що найменш з вересня-жовтня 2015 року.

Також колегія суддів, в силу положень ст. 263 ЦПК України, приймає до уваги висновки Верховного Суду з визначення судової практики у цій категорії справ та зазначає, до тривалий час Верховний Суд мав незмінну практику щодо перегляду рішень про позбавлення батьківських прав та зауважував, що це є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків в разі неможливості зміни їх поведінки в кращу сторону.

При цьому зміною поведінки одного із батьків стосовно дитини розцінювалося навіть подання апеляційної скарги на рішення про позбавлення батьківських прав. Відповідні правові позиції були сформовані, зокрема під час розгляду справ № 753/9433/17, № 466/9380/17.

Однак, 29 вересня 2021 року під час перегляду судових рішень про задоволення позову про позбавлення батьківських прав по справі № 459/3411/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду роз`яснив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Також Верховний Суд зауважив, що лише факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку.

Під час перегляду судових рішень, Верховний Суд виходив з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За результатами перегляду рішення про позбавлення батьківських прав відповідача, Верховний Суд залишив в силі це рішення, в тому числі оскільки матеріали справи містили докази притягнення відповідача до адміністративної відповідальності у зв`язку з невиконанням ним обов`язків щодо виховання дитини. Також було враховано наявність кримінального провадження стосовно відповідача за фактом побиття дитини, з огляду на зазначене суди прийшли до висновків про наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

Верховний Суд зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Відповідна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року по справі № 459/3411/17, провадження № 61-10531св21 та у постанові від 26 січня 2022 року у справі №203/3505/19 провадження №61-14351св21.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

За змістом принципів 2, 4, 6, 7 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із п. 2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За змістом наведених правових норм ухилення від виконання зобов`язань батьків по вихованню дитини означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність), які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні зазначених обов`язків, коли особа має реальну можливість виконати їх, але не вчиняє відповідних дій.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (ЄСПЛ) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини».

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та враховує основні найважливіші інтереси всіх малолітніх дітей ОСОБА_6 та вважає, що збереження зв`язків з їх сім`єю, яка є явно неблагополучною, де батько ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, буде суперечити нормам Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, Закону України "Про охорону дитинства", Сімейного кодексу України, а доводи апеляційної скарги висновків як суду першої інстанції, так і колегії суддів не спростовують.

Вимогами ч.1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров