Справа № 455/940/22
Провадження № 2/455/498/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

12 вересня 2022 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі судді Титова А.О.,

секретаря судового засідання Гавриляк О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області, третя особа Акціонерне товариство «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Львівське обласне управління, - про звільнення від (обтяження) заборони на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

26.07.2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про звільнення від (обтяження) заборони на нерухоме майно, посилаючись на те, що згідно витягу про права власності на нерухоме майно №15774427 від 31.08.2007 року, реєстраційний номер 20122511 на об`єкт незавершеного будівництва, за адресою АДРЕСА_1 , номер запису 1244 в книзі 13, власником зазначений ОСОБА_2 .

Згідно копії паспорту, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно Свідоцтва про народження, ОСОБА_3 , її батьком вказаний - ОСОБА_2 . Згідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу змінила прізвище із ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .

Згідно довідки № 66/01-16 приватного нотаріуса Мельничок С.Є. Самбірського нотаріального округу від 16.05.2022 року, вказується, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за своїм батьком ОСОБА_2 , свідоцтво про спадщину не видані.

Під час оформлення спадщини, приватний нотаріус Мельничок С.Є. Самбірського нотаріального округу отримала інформаційну довідку № 291629333 від 21.12.2021 року, згідно якої було виявлено:

тип обтяження заборона (архівний запис);

реєстраційний номер обтяження - 4574867;

зареєстровано - 01.03.2007 року, за № 4574867 реєстратором Старосамбірської державної нотаріальної контори;

підстава обтяження - повідомлення, б/н, 28.03.1990 року, Ощадбанк №_6537 м. Старий І Самбір;

об`єкт обтяження - не визначено, не вказано; ціле, добудоване; жиле, Добромиль; адреса АДРЕСА_1 ;

власник - ОСОБА_2 , код не вказаний.

Додаткові дані - архівний номер № 2344749LVOV171, архівна дата - 28.09.2000; дата виникнення - 28.03.1990; № реєстра - 276906-351, внутрішній № 83015F3D2АF1332В4129, коментар -27-134/90.

Через наявну заборону, позивачка не має можливості отримати майно (житловий будинок) у спадщину та оформити на себе право приватної власності на даний будинок.

З вище вказаних даних вбачається, що ОСОБА_2 отримував кредит у Ощадбанк №_6537 м. Старий Самбір для завершення будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Даний кредит за твердженям позивача, було повністю погашено ОСОБА_2 у строки визначені у договорі.

За 30 років, Ощадбанк №_6537 м. Старий Самбір не звертався із жодними претензіями до ОСОБА_2 про повернення заборгованості по кредиту; не подавав позову до суду про стягнення заборгованості по кредиту, що підтверджується відсутністю будь яких письмових претензій; позовів до суду, судових справ про стягнення заборгованості, відсутністю виконавчих проваджень в яких ОСОБА_2 був би відповідачем чи боржником по кредиту.

Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 22.07.2022 року, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 не є боржником у виконавчих провадженнях. Що додатково підтверджує, відсутність заборгованості ОСОБА_2 перед третіми особами в тому числі перед Ощадбанк №_6537 м. Старий Самбір.

Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 22.07.2022 року, ОСОБА_1 не є боржником у виконавчих провадженнях.

У листі Філії - Львівське обласне управління АТ «Державний Ощадбанк Банк України» від 21.06.2022 року № 111.41.2/17481/2022-13/вих, зазнається: «На даний час у Банку відсутня інформація про наявність кредитної заборгованості у ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 перед АТ «Ощадбанк».

Листом Старосамбірської ДНК від 14.07.2022 року вих. №631/01-16 повідомила позивачку про не можливість зняття заборони № 4574867 на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

За викладеного, позивач просить звільнити з - під обтяження (заборони), накладеного на об`єкт не завершеного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав на праві приватної власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем за яким є його дочка ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), що зареєстроване Старосамбірською державною нотаріальною конторою Львівської області 01 березня 2007 року за реєстраційним номером обтяження № 4574867 на підставі повідомлення, б/н, 28.03.1990 року, Ощадбанк №6537 м. Старий Самбір; об`єкт обтяження за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. 29.08.2022 року подала в канцелярію суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Представник відповідача, Старосамбірської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. 25.08.2022 року завідувач Старосамбірської державної нотаріальної контори надіслала до суду заяву, в якій вона просила розгляд справи проводити без участі їхнього представника (а.с.33).

Представник третьої особи Акціонерного товариства» Державний ощадний банк України» в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. 08.09.2022 року представник відповідача Комаровський С.З. надіслав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без участі представника АТ «Ощадбанк». Правова позиція АТ «Ощадбанк» викладена у поясненнях на позовну заяву в якому вказано, що Ощадний банк, як юридична особа, створений 31.12.1991 року відповідно до Закону України від 20.03.1991 року «Про банки і банківські діяльність» у формі Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України». 21.05.1999 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 876 Банк перетворений у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», скорочена назва ВАТ «Ощадбанк». Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2011 року №505 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2003 року №261», ВАТ «Ощадбанк» змінило найменування на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», скорочена назва АТ «Ощадбанк». Постановою Кабінету Міністрів України №568 від 05.06.2019 року затверджено зміни до Статуту АТ «Ощадбанк», якими, зокрема, змінено повне найменування Банку з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Реєстрація змін до Статуту Банку проведена 18.07.2019 року Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією за №016740. Згідно статутних документів Банк є правонаступником прав і обов`язків Державного Ощадного банку України і не являється правонаступником Ощадбанку №_6537 м. Старий Самбір за повідомленням якого накладалась заборона відчуження житлового будинку спадкодавця позивача. Як вбачається з обставин, наведених в позові, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, є відомості про реєстрацію Старосамбірською державною нотаріальною конторою 01.03.2007 року обтяження у вигляді заборони відчужувати будинок АДРЕСА_1 на підставі повідомлення б/н від 28.03.1990 року Ощадбанку №_6537 м. Старий Самбір. В матеріалах справи відсутні будь які докази, які б підтверджували договірні відносини між спадкодавцем позивача з приводу позики (кредиту), іпотечного договору або договору застави тощо, виконання чи припинення яких зобов`язувало би Банк здійснити повідомлення нотаріусу про погашення позики (кредиту), припинення іпотечного договору або договору застави. Враховуючи предмет та підстави позову, залучення позивачем АТ «Ощадбанк» третьою особою до справи є не обгрунтованим. В позовній заяві не зазначено, на яких підставах належить залучити АТ «Ощадбанк» до участі у справі, а також як рішення у справі може вплинути на права та обов`язки третьої сторони щодо однієї із сторін.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК Україниздійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.2, 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.16 ЦК Україниодним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права.

Згідно ст.321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки №291629333 від 21.12.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (а.с.18).

З вищевказаної інформаційної довідки також відомо про наявність обтяження на нерухоме майно ОСОБА_2 у вигляді заборони №457867 від 01.03.2007 року, яке накладено Старосамбірською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н від 28.03.1990 року Ощадбанк №_6537 м.Ст.Самбір, об`єкт обтяження невизначено, не вказ., состав: ціле; состояние: добудоване, статус: жиле, адреса АДРЕСА_1 . Власником вказаний ОСОБА_2 . Архівний номер: НОМЕР_3 ; архівна дата 28.09.2000 року; дата виникнення 28.03.1990 року; № реєстра: 276906-351, внутр. №83015F3D2AF1332B4129, коментарій 27-134/90 (а.с.18 зворотня сторона).

Згідно довідки Філії Львівського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» від 21.06.2022 року №111.41.2/17481/2022-13/вих відомо, що ОСОБА_2 станом на 21.06.2022 року заборгованості по кредитах немає (а.с.22).

З огляду на п. 2 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року, нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як накладення та зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент реєстрації заборони відчуження 05 травня 2008 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема, обмеження речових прав.

Статтею 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулюється порядок проведення державної реєстрації обмежень речових прав на нерухоме майно. Зокрема, державна реєстрація обмежень речових прав на нерухоме майно проводиться органом державної реєстрації прав на підставі: договору застави (іпотеки) нерухомого майна; ухвали суду про забезпечення позову; рішення суду про звернення стягнення на нерухоме майно; рішення суду про визнання власника нерухомого майна банкрутом; постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; накладення заборони на відчуження нерухомого майна посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради в населених пунктах, де немає нотаріусів; інших актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих відповідно до закону.

Державна реєстрація обмежень речових прав проводиться в день отримання відповідних документів місцевим органом державної реєстрації прав. Датою і часом державної реєстрації обмежень вважається дата і час обліку заяви в місцевому органі державної реєстрації прав.

Документи щодо обмеження речових прав надаються особами, на користь яких встановлено обмеження, якщо інше не передбачено договором або законом.

Державна реєстрація обмежень щодо нерухомого майна, право власності на яке не зареєстровано, проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності на цей об`єкт нерухомого майна. Власник нерухомого майна зобов`язаний у цьому випадку подати заяву про державну реєстрацію права власності на такий об`єкт відповідно до цього Закону.

У ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень»у чинній редакції йдеться про те, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Нормами ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», у разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів. У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення.

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У § 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal v. the United Kingdom» (заява № 22414/93, [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом.

Статтею 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Таким чином, встановивши, що АТ «Державний ощадний банк України» визнає ті обставини, що до ОСОБА_2 у нього відсутнє право вимоги по зобов`язаннях, а також відсутня інформація щодо підстав накладення арешту на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки жодних повідомлень, заяв, листів чи клопотань щодо арешту, заборон відчуження зазначеного майна АТ «Державний ощадний банк України» не надсилало, суд приходить до переконання, що позивач позбавлений можливості в повній мірі розпоряджатися майном.

Відповідно до ст.73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, оскільки накладена заборона відчуження порушує право позивача на вільне розпорядження своїм майном, зняття заборони відчуження майна не може бути проведена на загальних підставах, позасудова можливість врегулювати даний спір позивачем вичерпана та не вирішена, а тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, ч.1 ст.4, ст.5, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 247, 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати обтяження заборону відчуження об`єкту нерухомого майна щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , встановлене 01.03.2007 року Старосамбірською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н від 28.03.1990 року, Ощадбанк №_6537, м. Старий Самбір.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 22.09.2022

Суддя Титов А.О.