Дата документу 16.09.2022 Справа № 335/819/22
запорізький апеляційний суд
Справа № 22-ц/807/1696/22 Головуючий у 1 -й інстанції: Апаллонова Ю.В.
Є.У.№ 335/819/22 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В..,

Дашковської А. В.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», третя особа:товариства з додатковою відповідальність «Страхова компанія «Кредо» пор відшкодування майнової шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу,

за апеляційною скаргою ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13 червня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПрАТ «Страхова компанія Арсенал страхування», третя особа Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначав, що 25.12.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу ВАЗ «21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Mercedes-Benz Е350», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 01.02.2021 по справі № 323/3268/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ СК «КРЕДО», а водія ОСОБА_1 - в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу № 201704241.

На момент ДТП ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТДВ СК «КРЕДО» були учасниками Угоди про пряме врегулювання збитків по обов`язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яка діє з 01.12.2016.

В порядку, передбаченому Угодою про пряме врегулювання збитків, він звернувся до своєї страхової компанії ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із відповідною заявою.

За висновком № 82/02-21 від 22.02.2021 щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу «Mercedes-Benz Е350», реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 155 674,62 грн.

Листом № 9/к/у від 19.03.2021 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з посиланням на п. 2.4 Положення «Про пряме врегулювання збитків», затвердженого Президією МТСБУ № 376/2016 від 10.03.2016, відмовило у виплаті страхового відшкодування, пославшись на неможливість врегулювання дорожньо-транспортної пригоди в межах Угоди про пряме врегулювання збитків та рекомендувало звернутись до страхової компанії особи, визнаної винною в дорожньо-транспортній пригоді. Проте жодного документу, які він надавав страховій компанії разом із заявою про виплату страхового відшкодування, йому не повернуто.

26.03.2021 ОСОБА_1 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до ТДВ СК «Кредо». Листом від 30.06.2021 № 4085 ТДВ СК «Кредо» повідомило, що не визнає вищезазначену подію страховим випадком, а відтак відсутні підстави для виплати страхового відшкодування.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»130 000 грн. майнової шкоди та 15 000 грн. на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2022 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 130 000 грн. в якості матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, 15 000 грн. витрат на правничу допомогу, 1450 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на момент виникнення спірних правовідносин ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТДВ СК України «Кредо» були учасниками Угоди про пряме врегулювання збитків, а отже потерпілий вправі звернутися страховика - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», з яким він уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Неможливість прямого врегулювання збитку між страховими компаніями учасників ДТП, на думку суду, не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у задоволенні позову ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про доведеність позовних вимог, оскільки відповідно до вимог ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її за вдала. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження і апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 адвокат Полулях С.Ю. отримав 04.08.2022, третя особа ТДК СК «Кредо» - 08 .08.2022. Відзив на апеляційну скаргу ні позивач, ні третя особа не надали.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV.

Законом № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема,з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 147/66/17).

Водночас в Законі № 1961-IV наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Отже, положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

При цьому слід мати на увазі, що відповідно до положень статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою-п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. ЦК України також передбачає, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї, і особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частини друга та четверта статті 14 ЦК України).

Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб, у спосіб, передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.

Встановлено, що 25.12.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ «21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Mercedes-Benz Е350», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 01.02.2021 по справі № 323/3268/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.10).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ СК «КРЕДО» згідно полісу № АР/4318186. Термін дії полісу з 04.04.2020 до 03.04.2021 Страхова сума за полісом: 260 000,00 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та 130 000,00 грн. за шкоду, заподіяну майну (а.с.48).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу № 201704241 від 29.10.2020. Страхова сума за полісом: 260000,00 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та 130 000,00 грн. за шкоду, заподіяну майну.

На момент ДТП ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТДВ СК «КРЕДО» були учасниками Угоди про пряме врегулювання збитків по обов`язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яка діє з 01.12.2016.

Після ДТП ОСОБА_1 звернувся до свого страховика - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до висновку № 82/02-21 від 22.02.2021 щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Клевер Експерт», вартість матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу «Mercedes-Benz Е350», реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 155 674,62 грн.(а.с.11-25) .

Листом № 9/к/у від 19.03.2021 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» повідомило ОСОБА_1 про неможливість врегулювання дорожньо-транспортної пригоди на підставі Угоди про пряме врегулювання збитків та рекомендувало звернутись до страхової компанії особи, визнаної винною в дорожньо-транспортній пригоді, яка трапилась 26.12.2021, а саме: до ТДВ СК «Кредо» (а.с.30).

26.03.2021 ОСОБА_1 звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування до ТДВ СК «Кредо».

Листом від 30.06.2021 № 4085 ТДВ СК «Кредо» повідомило, що не визнає вищезазначену подію страховим випадком, а відтак відсутні підстави для виплати страхового відшкодування та прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Як зазначено в листі, на момент огляду незалежним оцінювачем ТЗ «Mercedes-Benz Е350» автомобіль був відновлений, що унеможливило проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, встановлення факту ДТП, причини та обставин її настання або розміру заподіяної шкоди. При проведенні розслідування справи ТДВ СК «Кредо» звернулося до судового експерта Драгана В.М. та отримало висновок №10.4/026-Д від 21.06.2021, згідно якого в ході транспортно-трасологічного дослідження із застосуванням комп`ютерного моделювання встановлено, що характер розташування, міра виразності слідів з ушкодженнями основних пошкоджень передньої правої та правої бічної частини автомобіля «Mercedes-Benz Е350» і лівої передньо-бічної частини автомобіля ВАЗ, з урахуванням обставин даної ДТП, не дозволяють віднести їх виникнення до процесу безпосередньої взаємної контактної взаємодії. Основні пошкодження «Mercedes-Benz Е350», реєстраційний номер НОМЕР_2 (правої передньої з бічною частинами) не могли утворитися від зіткнення з правим крилом та бампером автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.31).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову і покладаючи обов`язок із відшкодування шкоди на ПрАТ «СК «Арсенал «Страхування», суд першої інстанції виходив із того, що страхова компанія є учасником системи прямого врегулювання збитків, а тому потерпілий вправі звернутися до страховика, з яким він уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за виплатою страхового відшкодування.

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ні укладеним між сторонами договором страхування від 29.10.2020, ні Законом № 1961-IV не передбачено покладання обов`язку із відшкодувати шкоди на ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» як страховика потерпілої особи.

Укладення страховими компаніями Угоди про пряме врегулювання збитків не є достатньою підставою для висновку про те, що у відповідача як страховика потерпілого виник обов`язок із виплати страхового відшкодування.

Відповідно до п.2.4 Положення «Про пряме врегулювання збитків», затвердженого протоколом Президії МТСБУ №376/2016 від 10.03.2016 у випадку, якщо відповідно до ознак, наведених у п.2.2., збиток не може бути врегульовано шляхом прямого врегулювання, страховик потерпілого, до якого звернувся потерпілий, протягом п`яти робочих днів після виявлення відповідної обставини, направляє потерпілому листа з інформацією про порядок врегулювання такого випадку та отримання потерпілим страхового відшкодування.

За обставинами справи відповідач у відповідності до п.2.4 Положення повідомив потерпілого про неможливість прямого врегулювання та роз`яснив порядок отримання страхового відшкодування за рахунок ТДВ «СК «КРЕДО» - страховика винуватця дорожньо-транспортної пригоди.

Повідомлення потерпілого про необхідність звернення до належного страховика із вимогами про відшкодування шкоди відповідно до Закону не є відмовою у виплаті страхового відшкодування.

Зважаючи на те, що винуватцем ДТП є ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ТДВ СК «КРЕДО», на останню у відповідності до вищевказаних вимог закону і покладається обов`язок із виплати страхового відшкодування потерпілому за умови, що ДТП буде визнано страховим випадком.

За таких обставин оскаржуване рішення не можна визнати таким, що ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому на підставі ст.376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги відповідачем було сплачено 2 175 грн. судового збору, які підлягають компенсації за рахунок позивача

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2022 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», третя особа:товариства з додатковою відповідальність «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» 2 175 грн.(дві тисячі сто сімдесят п`ять гривень) компенсації судових витрат зі сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

С.В.Маловічко