ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4797/21 Номер провадження 22-ц/814/2173/22Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Ракович Д.Г.

за участі: представників адвокатів : позивача- Цокало Т.М., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

треті особи: ОСОБА_4 , територіальна громада в особі Полтавської міської ради

за апеляційною скаргою адвоката Цокало Тетяни Михайлівни в інтересах ОСОБА_2

на додаткове рішення Київського районного суду м.Полтави від 17 березня 2022 року, прийнятого під головуванням судді Кузіної Ж.В. в м.Полтаві,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до районного суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 26 січня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відмовлено.

Додатковим рішенням Київського районного суду м.Полтави від 17 березня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 6 300 грн. 00 коп.

Не погодившись з додатковим рішенням, його оскаржила адвокат Цокало Т.М. в інтересах ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить додаткове рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу адвоката/

Зазначає, що договір про надання юридичних послуг, укладений між адвокатом Божко Т.В. та відповідачем ОСОБА_3 , не містить визначений порядок обчислення гонорару, відсутня квитанція про сплату гонорару адвокату, а також акт наданих послуг за договором про надання юридичних послуг не містить детального опису робіт та витраченого часу на дані види послуг.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01 лютого 2022 року на адресу Київського районного суду м.Полтави надійшла заява від адвоката Божко Т.В. в інтересах ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат.

До заяви про ухвалення додаткового рішення представником відповідача надано детальний розрахунок суми понесених витрат на професійну правничу допомогу, акт наданих послуг за договором про надання юридичних послуг б/н від 26 січня 2021 року на суму 6 300 грн.

Районний суд, вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, взяв до уваги те, що його розмір відповідає визначеним процесуальним законодавством критеріям співмірності, а саме: складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціні позову та/або значенню справи для сторони, в тому числі впливу вирішення справи на репутацію сторони або публічного інтересу до справи.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду представником відповідача адвокатом Божко Т.В. надано: - договір б/н від 25.10.2021 року про надання правової допомоги (а.с. 77-78) та акт наданих послуг за договором про надання юридичних послуг від 26.01.2022 року (а.с. 122).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки викладені також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В апеляційній скарзі представник позивача адвокат Цокало Т.М. не ставить питання про зменшення суми розміру відшкодування судових витрат, а взагалі просить відмовити у задоволенні вказаної заяви.

Адвокат Божко Т.Б. не заперечує наявність описок та невірно зазначення дат в акту наданих послуг від 26.01.2021 року.

Між тим, колегія суддів, оцінюючи зазначене, вбачає, що дійсно такі описки були допущені, зокрема, що стосується участі у судовому засіданні 26.01.2021 року, тоді як фактично рішення суду ухвалене 26.01.2022року і згідно протоколу судового засідання представник відповідача Божко Т.Б. приймала участь в цьому засіданні.

Тому вбачається реальність наданих послуг.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що розмір витрат, понесених відповідачем ОСОБА_3 на правничу допомогу є співмірним з складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом, витраченим адвокатом на виконання цих робіт, обсягом наданих послуг, значенням справи для відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі додаткове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 374 та статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Цокало Тетяни Михайлівни в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Київського районного суду м.Полтави від 17 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.09.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна