Провадження №4-с/369/48/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головний державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Міщенко Лариса Миколаївна, ОСОБА_2 , про визнання неправомірними та скасування розрахунків заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області зі скаргою про визнання неправомірними та скасування розрахунків заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що 12 лютого 2021 року Києво-Святошинським районним судом Київської області по справі № 369/15000/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів було ухвалено рішення, яким задоволено позовну заяву ОСОБА_2 та стягнено на користь останньої з заявника аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 24 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 зазначив, що сплачував аліменти згідно вищезазначеного судового рішення, проте 8 грудня 2021 року отримав лист від головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Міщенко Лариси Миколаївни із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 65668988 від 02 грудня 2021 року.

Як вказано у скарзі, ОСОБА_1 з 31.10.2020 по 30.11.2021 є офіційно працевлаштований.

Так, довідкою № 1 від 22 грудня 2021 року підтверджується те, що з 08 січня 2020 року по час подання скарги заявник працює в товаристві з обмеженою відповідальністю «ПАС-БУД» та з жовтня 2020 року по листопад 2021 року сукупний дохід склав 22 100,00 грн., сума до сплати 17 790,50 грн.

Довідка № 807/1 від 23 грудня 2021 року підтверджує, що ОСОБА_1 офіційно з 23 вересня 2020 року по 08 листопада 2021 року працював за сумісництвом у товаристві з обмеженою відповідальністю «СТС-Ко» і за період з 23.09.2020 08.11.2021 отримав сукупний дохід в розмірі 9 300,54 грн., з них останній отримав 7 486,95 грн.

Згідно довідки № 807 від 23 грудня 2021 року ОСОБА_1 працював за сумісництвом з 23.09.2020 по 08.11.2021 у товаристві з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СТС». З вересня 2020 року по листопад 2021 року його дохід склав 9 300,54 грн., з них останній отримав 7 486,95 грн.

Заявник зазначив, що з 03.12.2019 07.2020 сплачував аліменти у розмірі 1 122,00 грн., в липні 2021 року сплатив 1 122,00 грн., з серпня 2021 року по листопад 2021 року було сплачено 1 280,10 грн., 14 грудня 2021 року було сплачено 1 361,40 грн., що підтверджується відповідними квитанціями.

Крім того, він приймав фінансову участь у підготовці до навчального року дитини, що підтверджується квитанціями від 21 серпня 2021 року на суму 68,87 грн. та на суму 2 145,00 грн.

Як вказано в скарзі заявник не ухилявся від сплати аліментів відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2021 року, за період з 31.10.2020 по 30.11.2021, проте державним виконавцем у розрахунку вказані необґрунтовані суми заборгованості та не взято до уваги сплачені ним кошти.

Оскільки вищезазначений розрахунок заборгованості заявником було отримано 18 грудня 2021 року, а з даною скаргою останній звернувся 24 грудня 2021 року, то строк оскарження дій державного виконавця не був пропущений.

ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 65668988 від 02 грудня 2021 року та зобов`язати головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Міщенко Ларису Миколаївну провести повторний розрахунок нарахованих та сплачених аліментів боржника ОСОБА_1 за період з 31.01.2020 по 30.11.2021.

30.12.2021 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі.

23.06.2021 представник ОСОБА_2 подав до суду пояснення (заперечення) проти скарги за вх. №15834, зазначивши, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.02.2021 у справі № 369/15000/20 з ОСОБА_1 було стягнено на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 24 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

03.06.2021 Вишневим ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) було відкрито виконавче провадження № 65668988.

ОСОБА_2 зазначила, що ОСОБА_1 взагалі не сплачував аліменти на дитину, що узгоджується із розрахунком головного державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Міщенко Лариси Миколаївни.

Скаржником подано дві квитанції на суму додаткових витрат на дитину від 21.08.2021 на суму 2 145,00 грн. та 68,87 грн. Зі змісту квитанцій вбачається, що заявник придбав шкільну канцелярії, що є додатковими витратами і не може вважатися аліментами (коштами на утримання дитини), а тому такі витрати не повинні враховуватись під час розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим листом.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1 подав до суду наступні чеки, квитанції: від 03.12.2019 на суму 1 122,00 грн., від 03.01.2020 на суму 1 122,00 грн., від 03.02.2020 на суму 1 122,00 грн., від 04.03.2020 на суму 1 122,00 грн., від 04.05.2020 на суму 1 122,00 грн., від 15.07.2020 на суму 1 122,00 грн., від 14.08.2021 на суму 1 280,00 грн., від 16.09.2021 на суму 1 280,00 грн., від 12.11.2021 на суму 1 280,10 грн., від 14.12.2021 на суму 1 361,40 грн., проте представник стягувача зазначив, що дані чеки не є належним доказом сплати аліментів за вищезазначеним судовим рішенням.

Так, квитанції від 03.12.2019 на суму 1 122,00 грн. та від 03.10.2020 на суму 1 122,00 грн. не можуть бути прийняті до уваги та враховані в погашення боргу, оскільки виходять за межі періоду розрахунку заборгованості за аліменти.

Сплачені боржником кошти з 03.06.2021, сплачені з порушенням ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» через поштове відділення, тобто поза виконавчим провадженням без зарахування цих коштів на спеціальний рахунок органу ДВС.

Всі інші квитанції є нечитабельними, з затертими даними дати відправлення, прізвища одержувача та відправника, квитанції мають напис прізвища без ініціалів, з даних квитанцій неможливо встановити аліменти на утримання якої дитини перераховуються, в рахунок якої заборгованості були переведені зазначені в них суми, тобто не зазначено цільове призначення грошового переказу.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які відомості про отримання від скаржника оригіналів квитанцій про сплату аліментів ДВС (заява боржника про долучення квитанції до матеріалів ВП з зазначенням в рахунок якої заборгованості їх необхідно врахувати).

Відсутність оригіналів чеків щодо грошових переказів в рахунок сплати аліментів, здійснених до відкриття виконавчого провадження № 65668988, та відсутність доказів сплати аліментів на спеціальний цільовий рахунок ВДВС після 03.06.2021 свідчать про безпідставність задоволення скарги на дії державного виконавця.

Також, представником заінтересованої особи зазначено про неможливість вважати довідки щодо роботи заявника належними доказами по справі, оскільки останні не містять відомостей про утримання податків, таких як ПДФО та військового збору, в таких довідках не зазначені суми, які були виплачені скаржнику.

Без довідок ОК-5 та ОК-7 (офіційні відомості Пенсійного фонду України) надані заявником довідки не можуть бути прийняті до уваги судом, як належні докази щодо отриманого розміру заробітної плати, оскільки лише відомості з Пенсійного фонду України можуть підтвердити офіційні відомості щодо отриманого скаржником доходу. Довідки ОК-5 та ОК-7 це сформовані індивідуальні відомості про застраховану особу, в тому числі щодо суми заробітку.

Крім того, заявник не звертався до державного виконавця з заявою про стягнення аліментів із його заробітної плати на підприємстві, та надіслання виконавчого листа роботодавцю.

Також, представником ОСОБА_2 зазначено про пропущення ОСОБА_1 строку звернення зі скаргою на дії державного виконавця.

Просила суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язання вчинити дії.

30.08.2022 в.о. начальником Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було направлено завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 65668988. Також, останній просив суд розглядати справу без участі представника відділу, проти задоволення скарги заперечував.

Представник заявника направила на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи без участі ОСОБА_1 , підтримала вимоги, викладені у скарзі у повному обсязі.

Інші заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись, причини неявки суду не відомі.

Згідно вимог ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно п. а ч.1 ст.449 ЦПК України скарга на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця може бути подана у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_1 вказав, що оскаржуваний розрахунок він отримав 18 грудня 2021 року, із скаргою на дії державного виконавця останній звернувся 24 грудня 2021 року, що підтверджується відміткою на поштовому конверті, описі вкладення до листа та службовим чеком. Представник ОСОБА_2 хоча і зазначав про порушення строку звернення із скаргою на дії державного виконавця, але обґрунтовував такі твердження лише припущеннями, які не мають належного підтвердження. У зв`язку з чим суд приходить до висновку про звернення заявника з скаргою на дії виконавця в межах строку на їх оскарження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 ст. 448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 201/10329/16-ц (провадження № 14-496цс19) викладений правовий висновок, згідно з яким, оскільки скаржник звернувся до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, така скарга має розглядатися за правилами цивільного судочинства. У цій справі спір вирішувався саме шляхом подачі скарги на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів, з чим погодилася Велика Палата Верховного Суду.

Верховний Суд у постановах від 01 квітня 2020 року у справі № 401/3734/16-ц, від 22 квітня 2020 року у справі № 523/7815/18, від 15 липня 2020 року у справі № 645/5637/15-ц, від 09 вересня 2020 року у справі № 569/1662/18, від 01 жовтня 2020 року у справі № 344/17895/19 дійшов висновку, що спір про визнання незаконними розрахунків державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів може розглядатись у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця (постанова Верховного Суду України від 17 березня 2021 року по справі №2-3619/2007). Тому дана скарга розглядається судом в порядку контролю за виконанням судових рішень.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.02.2021 у справі № 369/15000/20 з ОСОБА_1 було стягнено на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 24 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вищезазначеного судового рішення було видано відповідний виконавчий лист.

03.06.2021 головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міщенко Ларисою Миколаївною було відкрито виконавче провадження № 65668988.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Серед основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення (ст. 18 ЦПК України).

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 6 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (далі СК України); визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України; виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця; у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця.

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (ч. 1 ст. 195 СК України).

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості кордоном (ч. 2 ст. 195 СК України).

02.12.2021 головний державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Міщенко Лариса Миколаївна сформувала розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 24.01.2020 по 30.11.2021 складає 72 026,90 грн.

09.08.2021 головний державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Міщенко Лариса Миколаївна сформувала розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за період з 24.01.2020 по 31.07.2022 складає 102 895,15 грн.

Абз. 2 п.4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (у редакції наказу Міністерства юстиції України № 2832/5 від 29.09.2016), передбачено, що розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Звертаючись із скаргою на дії державного виконавця заявник зазначив, що він був офіційно працевлаштований.

Так, довідкою № 1 від 22 грудня 2021 року визначено, що з 08 січня 2020 року по час подання скарги заявник працює в товаристві з обмеженою відповідальністю «ПАС-БУД» та з жовтня 2020 року по листопад 2021 року його сукупний дохід склав 22 100,00 грн., сума до сплати 17 790,50 грн.

Довідка № 807/1 від 23 грудня 2021 року вказує, що ОСОБА_1 офіційно з 23 вересня 2020 року по 08 листопада 2021 року працював за сумісництвом у товаристві з обмеженою відповідальністю «СТС-Ко» і за період з 23.09.2020 08.11.2021 отримав сукупний дохід в розмірі 9 300,54 грн., з них останній отримав 7 486,95 грн.

Згідно довідки № 807 від 23 грудня 2021 року ОСОБА_1 працював за сумісництвом з 23.09.2020 по 08.11.2021 у товаристві з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СТС». З вересня 2020 року по листопад 2021 року його дохід склав 9 300,54 грн., з них останній отримав 7 486,95 грн.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, в рамках виконавчого провадження № 65668988 державним виконавцем було подано запит до Пенсійного фонду України про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи. Згідно відповіді Пенсійного фонду України за № від 26.07.2021 інформація відносно боржника не знайдена.

Заявником не надано доказів того, що він звертався із інформацією про його працевлаштування до держаного виконавця в рамках виконавчого провадження № 65668988.

Доводи боржника про те, що державний виконавець безпідставно розраховує заборгованість за аліментами, виходячи із середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості, суд відхиляє, оскільки заявником не було надано до суду належних доказів того, що він є офіційно працевлаштованим, враховуючи відсутність таких даних в Пенсійному фонді України, останній не звертався із заявами про здійснення перерахунку, що було б підставою для перерахунку заборгованості по аліментах відповідно не до середньої заробітної плати, а до фактичного заробітку. Також, вищезазначені довідки від юридичних осіб, надані заявником не охоплюють весь період, заборгованість за який вказаний в розрахунку державного виконавця від 02.12.2021.

Крім того, обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1 подав до суду наступні чеки, квитанції: від 03.12.2019 на суму 1 122,00 грн., від 03.01.2020 на суму 1 122,00 грн., від 03.02.2020 на суму 1 122,00 грн., від 04.03.2020 на суму 1 122,00 грн., від 04.05.2020 на суму 1 122,00 грн., від 15.07.2020 на суму 1 122,00 грн., від 14.08.2021 на суму 1 280,00 грн., від 16.09.2021 на суму 1 280,00 грн., від 12.11.2021 на суму 1 280,10 грн., від 14.12.2021 на суму 1 361,40 грн.

Відповідно до ч. 3 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (у редакції наказу Міністерства юстиції України № 2832/5 від 29.09.2016) у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

З матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що ОСОБА_1 надавав вищезазначені чеки державному виконавцю та/або звертався до нього із заявою про перерахунок заборгованості з аліментів.

Крім того, квитанції від 03.12.2019 на суму 1 122,00 грн. та від 03.10.2020 на суму 1 122,00 грн. не можуть бути прийняті до уваги та враховані в погашення боргу, оскільки виходять за межі періоду розрахунку заборгованості за аліменти.

Також з наданих заявником квитанцій неможливо встановити аліменти на утримання якої дитини перераховуються та в рахунок погашення якої саме заборгованості були переведені зазначені в них суми.

Заявником також було подано дві квитанції на суму додаткових витрат на дитину від 21.08.2021 на суму 2 145,00 грн. та 68,87 грн. Зі змісту квитанцій вбачається, що заявник придбав шкільну канцелярії, що є додатковими витратами і не можуть вважатися аліментами (коштами на утримання дитини), а тому такі витрати не повинні враховуватись під час розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим листом.

Також, після формування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 02.12.2021 головним державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Міщенко Ларисою Миколаївною було сформовано новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 09.08.2021, який заявник не оскаржував. Щодо вказаних в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09.08.2021 сум боржник будь-яких заперечень не висловив, скаргу не доповнив і не обґрунтував. Таким чином станом на час розгляду справи судом в матеріалах виконавчого провадження є нові розрахунки заборгованості, які боржником не оспорюються. Тому визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 02 грудня 2021 року в будь-якому разі не може слугувати належним та дієвим способом захисту прав та інтересів.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що заявником не доведено факту неправомірності дій державного виконавця при складанні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, оскільки такий розрахунок складено на підставі наявних на той момент у державного виконавця матеріалів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та Сімейного кодексу України, а тому вимоги про визнання неправомірним та скасування вищезазначеного розрахунку від 02.12.2021 задоволенню не підлягають. Також, не підлягає задоволенню вимога про зобов`язання провести повторний розрахунок нарахованих та сплачених аліментів боржника як похідна від первісної.

На підставі викладеного та керуючись п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 450, ч. 3 ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головний державний виконавець Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Міщенко Лариса Миколаївна, ОСОБА_2 , про визнання неправомірними та скасування розрахунків заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Дубас