ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 вересня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 747/500/21

Головуючий у першій інстанції Косенко Ю. Л.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/781/22

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки і піклування у особі Носівської міської ради Чернігівської області,

розглянув в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей,

місце ухвалення судового рішення смт Талалаївка,

час проголошення рішення суду 15 год. 48 хв,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції 11 лютого 2022 року.

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив визначити його участь у вихованні і спілкуванні з мололітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши наступний графік спілкування батька з дитиною:

- кожну першу та другу суботу кожного місяця з 10.00 години до 20:00 години шляхом відвідування батьком дитини за його місцем проживання з правом відвідування дитиною в зазначені часи культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дитини та стану її здоров`я в м. Носівка та м. Ніжин Чернігівської області (без присутності матері);

- кожну третю суботу місяця з 10.00 години до 20.00 години неділі шляхом перебування дитини за місцем проживання батька в м. Києві (без присутності матері) з правом відвідування дитиною в зазначені часи культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дитини та стану її здоров`я;

- у святкові дні за попередньою домовленістю з матір`ю дитини;

- щорічно 14 днів поспіль у літній та зимовий період для спільного літнього та зимового відпочинку та оздоровлення дитини без присутності матері з урахуванням режиму дня дитини та стану її здоров`я, з правом зміни часу за попередньою домовленістю між батьками;

- спілкування з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною, у тому числі з використанням відеозв`язку, п`ять разів на тиждень тривалістю 30 хвилин у вечірній час.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що з 14 червня 2017 року перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , від якого сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через погіршення стосунків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 між ними виникли непорозуміння щодо участі батька у вихованні сина. Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2021 року їх шлюб розірвано, дитина залишилася проживати з матір`ю. Відповідачка перешкоджає спілкуванню позивача з сином, що зумовило звернення з позовом про встановлення графіка спілкування батька з дитиною.

Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено наступний графік:

- кожну першу та другу суботу кожного місяця з 10.00 години до 20.00 години шляхом відвідування батьком ОСОБА_1 дитини - ОСОБА_3 за місцем проживання дитини з правом відвідування дитиною в зазначені часи культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дитини та стану її здоров`я та часу для відпочинку, в м. Носівка та м. Ніжин Чернігівської області (без присутності матері ОСОБА_2 );

- кожну третю суботу місяця (у весняні, літні та осінні місяці) з 10.00 год. суботи до 18.00 год. неділі шляхом перебування дитини ОСОБА_3 за місцем проживання батька ОСОБА_1 в м. Києві (без присутності матері ОСОБА_2 ) з правом відвідування дитиною в зазначені часи культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів, з урахуванням інтересів дитини та стану її здоров`я;

- у святкові дні за попередньою домовленістю з матір`ю дитини;

- щорічно 10 днів поспіль перебування дитини ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 у літній період для спільного літнього відпочинку та оздоровлення дитини без присутності матері з урахуванням режиму дня дитини та стану її здоров`я, з правом зміни часу за попередньою домовленістю між батьками, та з обов`язковим погодженням з матір`ю ОСОБА_2 місця відпочинку дитини та його місця перебування;

- спілкування з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною, у тому числі з використанням відеозв`язку, п`ять разів на тиждень тривалістю 30 хвилин у вечірній час.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду першої інстанції необґрунтованим, невмотивованим і незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати:

- в частині задоволених вимог про визначення способу у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , яким встановлено наступний графік: кожну першу та другу суботу кожного місяця з 10-00 до 20-00 год шляхом відвідування батьком ОСОБА_1 дитини ОСОБА_3 за місцем проживання дитини з правом відвідування дитини в зазначені часи культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дитини та стану здоров`я та часу дня відпочинку в м. Носівка та м. Ніжин Чернігівської області (без присутності матері ОСОБА_2 ). Ухвалити нове рішення в цій частині вимог, яким визначити спосіб у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , встановивиши наступний графік: кожну першу суботу кожного місяця з 11-00 до 15-00 год. шляхом відвідування батьком ОСОБА_1 дитини ОСОБА_3 за місцем проживання дитини з правом відвідування дитини в зазначені часи культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дитини та стану здоров`я та часу для відпочинку в м. Носівка Чернігівської області (без присутності матері ОСОБА_2 ).

- в частині задоволених вимог про визначення способу у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , яким встановлено наступний графік: кожну третю суботу місяця (у весняні, літні та осінні місяці) з 10-00 суботи до 18-00 неділі шляхом перебування дитини ОСОБА_3 за місцем проживання батька ОСОБА_1 в м. Києві (без присутності матері ОСОБА_2 ) з правом відвідування дитиною у зазначені часи культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів, з урахуванням інтересів дитини та стану її здоров`я. Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні даної вимоги в повному обсязі, виключивши її з резолютивної частини рішення.

- в частині задоволених вимог про визначення способу у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , яким встановлено наступний графік: спілкування з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною, у тому числі з використанням відеозв`язку, п`ять разів на тиждень тривалістю 30 хв. у вечірний час. Ухвалити нове рішення в цій частині вимог, яким визначити спосіб у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , встановивши наступний графік: спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку, у тому числі з використанням відеозв`язку, за бажанням дитини та тривалістю, яка самовільно визначається при спілкуванні дитини з батьком.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з часом відвідування батьком ОСОБА_1 дитини з 10.00 по 20.00 год. зважаючи на її вік. Відповідачка вважає, що 20.00 год. є пізнім часом, коли дитина має відпочивати, а отже встановлений судом час відвідування суттєво змінить графік та режим сина, негативно відобразиться на його здоров`ї. Указує, що, суд першої інстанції безпідставно визначив м. Ніжин, як місце проведення відпочинку дитини і батька, оскільки указаний населений пункт не має відношення ні до місця проживання, ні до місця рестрації сторін.

ОСОБА_2 вважала необґрунтованим висновок суду про можливість побачень позивача та сина за місцем проживання батька у м. Київ, посилаючись на те, що через відсутність у рішенні суду конкретної адреси не буде знати, куди саме ОСОБА_1 забрав дитину. Посилалась на те, що відстань від місця проживання дитини до місця проживання позивача (з м. Носівка до м. Київ) є значною для дитини, якій немає п`яти років, перебування дитини у віддаленому місці від звичайного місця проживання без присутності матері створить дитині психологічну травму, оскільки син жодного разу не залишався з іншими особами тривалий час.

Наголошувала на тому, що динина не вміє користуватися засобами телефонного, поштового, електронного зв`язку, а примушувати сина до визначеного судом спілкування п`ять разів на тиждень по 30 хв відповідачка не може. Вважала, що вечірний час є невизначеним поняттямі і відповідачка не зможе виконати судове рішення.

У наданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , заперечуючи проти доводів ОСОБА_2 , просить відмовити у задоволенні її апеляційної скарги і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Доводи відзиву зводяться до того, що наведені відповідачкою підстави для зміни графіку спілкування батька з сином є необґрунтованими та не відповідають дійсності. Графіком встановлено для позивача можливість спілкування з дитиною кожну першу та другу суботу з 10-00 год. до 20-00 год., тобто два рази на місяць, інші дні відповідачка може вільно і без перешкод проводити час з дитиною. При цьому, час спілкування з сином з 10-00 год. до 20-00 год. два рази на місяць жодним чином не нашкодить дитині, а надасть змогу налагодити з сином контакт. Відпочинок батька та сина в м. Ніжині надасть можливість забезпечити дитині якісне проведення дозвілля разом, оскільки у м. Носівка відсутні розважальні місця для дітей у достатній кількості.

ОСОБА_1 указує на те, що дитина часто залишається з батьками відповідачки, які проживають в с. Плугатар Прилуцького району Чернігівської області, тобто син неодноразово і на тривалий час відвідував населений пункт на значній відстані від м. Носівка, яка є такою ж, як і відстань до м. Києва, що спростовує доводи відповачки про те, що дитина жодного разу не залишалась наодинці з іншими особами тривалий час.

Позивач звертає увагу суду на те, що спілкування з дитиною кожного дня засобами телефонного зв`язку сприятиме налагодженню контакту між ними.

Органом опіки та піклування відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 23 серпня 2022 року призначено розгляд даної справи з повідомленням сторін на 14 год. 00 хв. 13 вересня 2022 року. У наведене судове засідання учасники справи чи їх представники, не з`явилися.

05 вересня 2022 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі.

09 вересня 2022 року на електронну адресу апеляційного суду надійшло клопотання (заява) представника ОСОБА_2 адвоката Глазун Т.О. про проведення розгляду справи у відсутність ОСОБА_2 та її адвоката Глазун Т.О.

За змістом ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Отже, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуюче наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, врахувавши найкращі інтереси дитини, право батька ОСОБА_1 на особисте спілкування з дитиною, який бажає приймати участь у вихованні сина, його розвитку та оздоровленні, визначив порядок участі батька у спілкуванні та вихованні сина.

У справі встановлено, що з 14 червня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Талалаївського районного суду від 08 вересня 2021 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 15).

Як свідчить повідомлення Талалаївської селищної ради від 27 вересня 2021 року № 1148, місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с 35).

Відповідно до довідки Рябухівського старостинського округу Талалаївської селищної ради від 22 вересня 2021 року № 252 ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 не проживає, з її слів мешкає у АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 78).

З 1 вересня 2021 року ОСОБА_2 працює вчителем музики в Носівському НВК «ЗНЗ-ДНЗ» № 3, за місцем роботи характеризується позитивно (т. 1 а.с. 95).

З 13 вересня 2021 року ОСОБА_2 прийнята на роботу в КПНЗ «Носівська школа мистецтв» Носівської міської ради за сумісництвом, за місцем роботи характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою з місця роботи від 11 жовтня 2021 року (т. 1 а.с. 96).

З 28 вересня 2021 року син сторін ОСОБА_3 здобуває освіту в Носівському дошкільному закладі № 1 «Барвінок», про що свідчать дані відділу освіти, сім`ї, молоді та спорту Носівської міської ради від 30 вересня 2021 року (т. 1 а.с. 77).

Актом обстеження умов проживання, складеним 30 вересня 2021 року працівниками Служби у справах дітей Носівської міської ради, підтверджується, що ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Житлове приміщення складається з двох кімнат, санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні, в будинку чисто, умебльовано. Продуктами харчування забезпечені. Для дитини створені умови, наявне місце для сну, одягом та взуттям, іграшками та книжками забезпечений (т. 1 а.с. 94).

Іншим актом обстеження умов проживання, складеним 29 жовтня 2021 року працівниками Служби у справах дітей Носівської міської ради, встановлено, що ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою: АДРЕСА_3 . Житлове приміщення складається з двох кімнат, є коридор, туалет, ванна. Опалення газове (автономне), водопостачання централізоване, санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні, квартира умебльована. Продуктами харчування забезпечені. Для дитини створені умови, наявне місце для сну, одягом та взуттям, іграшками та книжками забезпечений (т. 1 а.с. 173).

ОСОБА_1 з 15 червня 2016 року працює у ТОВ «АЛТРЕЙД» на посаді машиніста висікально-штампувальної машини, що підтверджується довідкою з місця роботи від 10 вересня 2021 року № 39, за місцем роботи характеризується позитивно, дисциплінарних стягнень не мав (т. 1 а.с. 23, 25).

Згідно із актом оцінки потреб сім`ї особи № 475/21 від 15 вересня 2021 року, складеного фахівцем Деснянського районного у м. Києві центру соціальних служб, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_4 , квартира облаштована меблями та побутовою технікою, для дитини облаштовано місце для гри та відпочинку, стан здоров`я ОСОБА_1 не перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, ОСОБА_1 бажає забирати дитину ОСОБА_3 з ночівлею, для цього створені належні умови (т. 1 а.с. 132-136).

У зв`язку з відсутністю між сторонами згоди щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, ОСОБА_1 звертався до виконавчого комітету Служби у справах дітей Ніжинської міської ради. 08 вересня 2021 року начальником сектора профілактики правопорушень серед дітей служби у справах дітей за зверненням ОСОБА_1 останньому надано усну консультацію щодо спілкування з сином ОСОБА_3 , оскільки зі слів батька мати чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Здійснено телефонний дзвінок матері щодо надання побачень батьку з дитиною, на що мати відмовилася. 17 вересня 2021 року прийнято заяву ОСОБА_1 щодо графіку побачень з дитиною та здійснено телефонний дзвінок матері з метою надання батьку побачення з дитиною у її день народження. У телефонній розмові ОСОБА_2 повідомила, що дитина у садочку, і відвідати її немає можливості, оскільки вони планують поїздку до м. Київ. ОСОБА_2 запропонувала ОСОБА_1 відвідати дитину наступного дня у помешканні її батьків (т. 1 а.с. 73).

17 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до чергової частини Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, у якій зазначив, що його колишня дружина ОСОБА_2 відмовляється повідомляти про місце знаходження їх сина ОСОБА_4 , самочинно змінила місце проживання дитини без його відому та згоди (т. 1 а.с. 58-61).

23 жовтня 2021 року поліцейським Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області винесено терміновий заборонний припис відносно ОСОБА_1 у зв`язку із вчиненням сварки з колишньою дружиною ОСОБА_2 , яким зобов`язано його залишити місце проживання постраждалої особи, заборонено перебування в місці проживання постраждалої особи з 14.00 год 23 жовтня 2021 року до 14.00 год 02 листопада 2021 року (т. 1 а.с. 138).

За повідомленням Ніжинського РВП ГУНП у Чернігівській області від 11 листопада 2021 року, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 19 жовтня 2021 року, щодо вчинення самоправства колишньою дружиною ОСОБА_2 , відсутні підстави для реєстрації кримінального провадження (т. 1 а.с. 174-176).

Постановою Носівського районного суду від 22 грудня 2021 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (т. 1 а.с. 204-207). Указана справа порушена за заявою ОСОБА_2 про те, що 26 вересня 2021 року ОСОБА_1 влаштував лайку, ображав її та нецензурно висловлювався за адресою АДРЕСА_2 .

13 січня 2022 року рішенням виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 241-244).

Комісія встановила, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_4 , з 14 червня 2017 року перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , мають спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації проведено обстеження умов проживання ОСОБА_1 . Згідно з актом обстеження умов проживання від 17 листопада 2021 року в квартирі чисто, зроблено косметичний ремонт, є всі необхідні меблі та побутова техніка для ведення домашнього господарства. Для дитини є окреме ліжко, комод для одягу, місце для гри та занять, наявні дитячі іграшки.

Служба у справах дітей Носівської міської ради Чернігівської області вважала за доцільне визначити наступні способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини:

- кожну першу та другу суботу кожного місяця з 10.00 години до 20.00 години шляхом відвідування батьком дитини за його місцем проживання з правом відвідування дитиною в зазначені часи культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дитини та стану його здоров`я в м. Носівка та м. Ніжин Чернігівської області (без присутності матері);

- кожну третю суботу місяця з 10.00 години до 20.00 години шляхом перебування дитини за місцем проживання батька в. м. Києві (без присутності матері) з правом відвідування дитиною в зазначені часи культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дитини та стану його здоров`я;

- у святкові дні за попередньою домовленістю з матір`ю дитини;

- щорічно 14 днів поспіль у літній та зимовий період для спільного літнього та зимового відпочинку та оздоровлення дитини без присутності матері з урахуванням режиму дня дитини та стану її здоров`я, з правом зміни часу за попередньою домовленістю між батьками. Зустрічі проводить з обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання, інтересів та потреб дитини.

Рекомендовано батькам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не порушувати графік побачень, виконувати свої батьківські обов`язки, приділяти дитині увагу і турботу, виховувати її, матеріально утримувати. Забезпечити безпеку дитини при її перевезенні для проведення зустрічі за місцем свого проживання.

Звернувшись з вимогою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей, ОСОБА_1 посилався на наявність перешкод у спілкуванні з сином, які чинить відповідачка, що позбавляє його можливості виконувати батьківські обов`язки відносно дитини.

Аналізуючи підстави звернення до суду з указаним позовом та доводи апеляційної скарги, норми сімейного законодавства України та міжнародних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно із ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Частинами сьомою, восьмою статті 7 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Стаття 158 СК України зазначає, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 159 СК України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно із пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободне надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позитивно характеризуються, мають належні житлово-побутові умови для проживання дитини. Належних доказів на підтвердження того, що сторони зловживають алкогольними напоями та/або вживають наркотичні речовини суду не надано.

Проаналізувавши в повній мірі вищенаведені норми та вивчивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, оскільки позивач зобов`язаний брати участь у вихованні дитини і має право на особисте спілкування з ним, а відповідачка не має права перешкоджати цьому. Ані судом першої інстанції, ані апеляційним судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з сином зашкодить йому, буде суперечити його інтересам та перешкоджатиме нормальному розвитку дитини.

Визначаючи графік спілкування і виховання батька з сином, суд першої інстанції надав позивачу право на зустрічі з сином кожну першу та другу суботу кожного місяця з 10.00 годин до 20.00 години шляхом відвідування батьком дитини за його місцем проживання з правом відвідування дитиною в зазначені часи культурно масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дитини та стану її здоров`я в м. Носівка та м. Ніжин Чернігівської області (без присутності матері), що відповідає висновку органу опіки та піклування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила змінити рішення суду в цій частині, встановивши графік побачень батька та сина у кожну першу суботу кожного місяця з 11.00 години до 15.00 години, виключивши місце відпочинку батька з сином м. Ніжин Чернігівської обстасті.

Апеляційний суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині, вважаючи, що, визначивши для побачення з батьком першу, другу суботу кожного місяця за місцем мешкання дитини та кожну третю суботу місяця у весняні, літні та осінні місяці за місцем проживання позивача, суд першої інстанції надав ОСОБА_1 перевагу щодо проведення часу з дининою у вихідні дні.

З огляду на рівність прав та обов`язків батьків у вихованні і спілкуванні з дитиною, колегія суддів вважає за доцільне надати позивачу право на зустрічі з сином кожну першу суботу кожного місяця з 10.00 години до 20.00 години шляхом відвідування батьком ОСОБА_1 дитини ОСОБА_3 за місцем проживання дитини з правом відвідування дитиною в зазначені часи культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дитини та стану її здоров`я та часу для відпочинку, в м. Носівка та м. Ніжин Чернігівської області (без присутності матері ОСОБА_2 ). Таким чином, з третього абзацу резолютивної частини рішення після слів "кожну першу" слід виключити слово: "та другу".

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно визначив час зустрічей сина з позивачем з 10.00 до 20.00 години, оскільки у рішенні наведено граничний час спілкування, що не може бути збільшений, але який може тривати і менше. Указані у судовому рішенні години охоплюють час, необхідний для того, щоб дістатися до культурно масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів, які знаходяться у м. Носівка та м. Ніжин Чернігівської області.

Апеляційний суд вважає слушними доводи відзиву на апеляційну скаргу позивача про те, що надана судовим рішенням можливість відвідування культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів батька разом з дитиною не лише у м. Носівка, а і у м. Ніжин Чернігівської області, що територіально не дуже віддалено від місця проживання дитини, сприятиме її найкращим інтересам і надасть можливість забезпечити дитині якісне проведення часу разом. З огляду на те, що між сторонами існує спір щодо часу та форми зустрічей позивача з сином, детальна регламентація участі ОСОБА_1 у вихованні дитини, в тому числі визначення можливості перебування у іншому населеному пункті, має на меті уникнення конфліктів між сторонами в подальшому.

Визначивши можливість зустрічей позивача з сином кожну третю суботу місяця з 10.00 години до 20.00 години неділі шляхом перебування дитини за місцем проживання батька в м. Києві (без присутності матері) з правом відвідування дитиною в зазначені часи культурно масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів, з урахуванням інтересів дитини та стану її здоров`я, суд першої інстанції обґрунтовано відступив від висновку органу опіки та піклування в цій частині і урахував, що проїзд з м. Носівка до м. Києва кожної третьої суботи та повернення до м. Носівки того ж дня буде виснажливим для дитини, а зимовий період для наданих побачень суд виключив через сезон захворювання та погодні умови.

ОСОБА_2 , вважаючи, що така вимога позову не може бути задоволена, посилалась на те, у судовому рішенні не зазначено адресу позивача, а отже вона не знатиме місце перебування дитини. Разом з тим, за нормами цивільного законодавства особа може мати кілька місць проживання (ч. 6 ст. 29 ЦК України), а місце проживання та місце реєстрації не обов`язково мають співпадати. Під час вирішення спору ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджено матеріалами справи, зокрема висновком органу опіки та піклування, актом обстеження умов проживання. Указані докази свідчать, що у квартирі чисто, зроблено косметичний ремонт, є всі необхідні меблі та побутова техніка для ведення домашнього господарства. Для дитини є окреме ліжко, комод для одягу, місце для гри та занять, наявні дитячі іграшки. Таким чином, і орган опіки та піклування, і суд ретельно досліджували можливість перебування дитини разом з батьком за місцем проживання позивача.

Не є підставою для скасування рішення суду в цій частині і доводи відповідачки про віддаленість м. Носівки від місця мешкання батька дитини. За поясненнями свідків, допитаних у суді першої інстанції, син сторін на вихідних приїздить до батьків ОСОБА_2 , які проживають в с. Плугатар Прилуцького району Чернігівської області. Отже, є слушними твердження позивача про те, що дитина має досвід подолання значних відстаней, які є майже однаковими як з м. Носівка до с. Плугатар, так як і з м. Носівка до м. Києва. Крім цього, суд зважає на те, що дитина дорослішатиме, така подорож відбуватиметься лише раз на місяць навесні, влітку та восени. Поряд із цим, безпосереднє спілкування хлопчика з батьком у його помешканні очевидно відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що перебування дитини у віддаленому місці від звичайного місця проживання без присутності матері створить дитині психологічну травму, належними доказами не підтверджено, а отже є припущеннями на яких не може ґрунтуватись судове рішення. Як вбачається з матеріалів справи (т. 1 а.с.139,143-146), психологічний зв`язок між батьком та сином не втрачено, дитина на фотокартках поряд з позивачем усміхнена та спокійна.

Апеляційний суд вважає також вірним висновок суду першої інстанції про надання ОСОБА_1 права на спілкування з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною, у тому числі з використанням відеозв`язку, п`ять разів на тиждень тривалістю 30 хвилин у вечірній час, оскільки таке спілкування є реалізацією обов`язку батька щодо участі у вихованні дитини та його права на особисте спілкування з сином.

В апеляційній скарзі відповідачка наголошує на тому, що позивачу слід надати можливість спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку, у тому числі з використанням відеозв`язку, за її бажанням та тривалістю, яка самовільно визначиться при спілкуванні сина з батьком.

Однак колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині, з огляду на те, що спілкування за допомогою засобів зв`язку лише за бажанням дитини з огляду на вік малолітнього ОСОБА_3 та наявність між сторонами конфлікту щодо участі позивача у спілкуванні з сином, на думку апеляційного суду, не буде ефективним та фактично нівелює визначену у судовому рішенні можливість особистого спілкування ОСОБА_1 з сином, що не є безпосередньо фізичним.

Визначене судом право на спілкування батька з дитиною засобами зв`язку п`ять разів на тиждень тривалістю 30 хвилин у вечірній час свідчить про встановлення граничного періоду спілкування з метою уникнення перенавантажень для дитини, але достатнього для обміну інформацією обома абонентами. Воно не обов`язково має тривати півгодини, час спілкування батько і син визначатимуть самостійно.

Фактично незгода ОСОБА_2 з рішенням суду в частині визначеного способу спілкування батька і сина за допомогою засобів зв`язку зводиться до того, що особисто відповідачці важко забезпечити виконання указаного судом графіка спілкування. Разом з тим, в ході вирішення даного спору пріорітет надається якнайкращим інтересам дитини, а не одного з батьків. На переконання суду, підтримання спілкування між батьком та сином сприятиме налагодженню тіснішого контакту між ними. З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, спілкування з батьком, у тому числі і засобами зв`язку, буде набувати для хлопчика все більшого значення.

Крім цього, апеляційний суд виходить з того, що визначені судом першої інстанції способи участі батька у вихованні дитини не є остаточними і можуть бути у подальшому змінені відповідним судовим рішенням у разі зміни обставин справи з урахуванням досягнення дитиною шкільного віку, щільності зустрічей сина з позивачем, перебуванням дитини на навчанні, зміни у стані її здоров`я тощо.

Рішення суду першої інстанції щодо іншої частини визначених судом першої інстанції способів участі батька у спілкуванні та вихованні сина сторонами не оскаржується та відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

За наведених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині визначеного способу участі батька ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом виключення з третього абзацу резолютивної частини рішення після слів "кожну першу" слово: "та другу".

Керуючись ст. 367, 374, ч. 4 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 01 лютого 2022 року змінити, виключивши з третього абзацу резолютивної частини рішення після слів "кожну першу" слово: "та другу".

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2022 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова