Справа № 450/2950/22 Провадження № 2/450/1579/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Гев`як Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Фуртак Валентин Ігорович про визнання недійсним договору дарування житлового будинку,-

встановив:

19.09.2022 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Фуртак Валентин Ігорович про визнання недійсним договору дарування житлового будинку.

20.09.2022 року суддею зроблено запит щодо підтвердження у встановленому законом порядку місця проживання (перебування) відповідачів.

19.09.2022 року позивач разом із позовною заявою подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок загальною площею 276, 3 кв.м., що знаходиться за адресо: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236), що належить на праві власності відповідачу - ОСОБА_3 .

Свої вимоги мотивує тим, що 27.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Михайловським С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66293407 з примусового виконання виконавчого листа № 464/1713/18, виданого 24.09.2019 року Сихівським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики грошових коштів від 19.08.2016 року, а саме: 503 400 грн. (борг за договором позики), 68 965 грн. 80 коп. (інфляційні втрати), 15 929 грн. 50 коп. (три проценти річних від простроченої суми позики), а всього 588 295 грн. 30 коп., а також сплаченого позивачем судового збору в розмірі 6 235 грн. 35 коп. У ході проведення виконавчих дій, виконавцем згідно Інформаційної довідки № 280649442 від 22.10.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було встановлено, що боржнику ОСОБА_2 на праві власності належало нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 276, 3 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236). Вказує, що 09.10.2017 року ОСОБА_2 шляхом укладення договору дарування житлового будинку за реєстровим номером № 1728 відчужила будинок загальною площею 276, 3 кв.м., реєстраційний номер майна : 236, що за адресою АДРЕСА_1 на користь свого сина ОСОБА_3 , знаючи про наявність у неї простроченої заборгованості. 22.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Михайловським С.В. на адресу ОСОБА_2 скеровано повідомлення № 4291 щодо вчинення боржником фраудаторного правочину. Позивач вважає, що боржник вчинила фіктивний правочин з метою вибуття із її власності житлового будинку з метою недопущення його арешту та примусової реалізації в межах відкритого виконавчого провадження для ухилення від виконання грошових зобов`язань перед ОСОБА_1 . Неправомірне відчуження боржницею зазначеного майна за безоплатним договором на користь сина позбавляє ОСОБА_1 можловості задовольнити свої вимоги за рахунок зазначеного майна в порядку виконачого провадження. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а подальше відчуженням відповідачем ОСОБА_3 житлового будинку до нових власників є недопустимим. На підставі наведеного, просить заяву задоволити.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

За змістом ст. 152 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, шляхом заборони вчинити пені дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Співмірність передбачає оцінку судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі №922/4587/13.

Отже, підставою для забезпечення позову є те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Однак проаналізувавши заяву позивача, судом встановлено, що таке не містить достатнього обгрунтування вжиття забезпечення позовних вимог, а саме по собі пред`явлення позовних вимог, не є підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Також позивачем не долучено до матеріалів заяви доказів, які підтверджують, що житловий будинок загальною площею 276, 3 кв.м., що знаходиться за адресо: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236), належить відповідачам у справі на момент подачі такої, оскільки Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.10.2021 року, не підтверджує цього факту, оскільки заява подана 19.09.2022 року.

Окрім того, позивачем не долучено доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза подальшого відчуження житлового будинку відповідачем ОСОБА_4 , у зв`язку з чим подавалась заява про забезпечення позову.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Тому з врахуванням наведеного, враховуючи предмет позову, проаналізувавши заяву позивача, судом встановлено, що така не містить достатнього обгрунтування для вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 153, 154, 247, 260, 261, 263 ЦПК України, суд,-

постановив :

в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Фуртак Валентин Ігорович про визнання недійсним договору дарування житлового будинку,- відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

СуддяН. Б. Добош