Справа № 697/1248/22
Провадження № 2/697/400/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Скирди Б.К.,

з участю секретаря судового засідання - Васянович Ю.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права засновника фермерського господарства «ІНФОРМАЦІЯ_3» в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права засновника фермерського господарства «ІНФОРМАЦІЯ_3» в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_5 , останнє місце проживання якого АДРЕСА_2.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , з надвірними спорудами, земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0059 площею 0,3185 га, що розташовані по АДРЕСА_2 та фермерського господарства «ІНФОРМАЦІЯ_3», код ЄДРПОУ НОМЕР_2, що знаходиться в с. Мартинівка Черкаського району Черкаської області.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли дружина спадкодавця - ОСОБА_2 , позивач - ОСОБА_1 (дочка), дочки спадкодавця - ОСОБА_3 та ОСОБА_4

06.08.2022 спадкоємці за законом уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадщини, відповідно до якого до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 переходять в рівних частках житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними спорудами та земельна ділянка кадастровий номер :02:002:0059, площею 0,3185 га, що розташовані по АДРЕСА_2 , до ОСОБА_1 переходить фермерське господарство «ІНФОРМАЦІЯ_3», що знаходиться в АДРЕСА_2.

06.08.2022 позивач звернулась до Канівської державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на Фермерське господарство «ІНФОРМАЦІЯ_3». Проте їй було відмовлено, оскільки на даний час не передбачений порядок реєстрації підприємств (цілісного майнового комплексу) як об`єкта нерухомості, тому фермерське господарство «ІНФОРМАЦІЯ_3» пройшло державну реєстрацію як об`єкт підприємницької діяльності, але воно не має державної реєстрації цивільно-правових відносин та не має правовстановлюючих документів як об`єкт нерухомості.

На момент реєстрації фермерського господарства «ІНФОРМАЦІЯ_3» та на період його діяльності головою фермерського господарства до 30.12.2013 був його засновник, а на даний час спадкодавець - ОСОБА_5 , а з 30.12.2013 відповідно до зборів засновників ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_3», призначено ОСОБА_1 (позивач) та затверджено статут ФГ у новій редакції. У позивача відсутня частка в статутному капіталі ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Рішенням Канівської районної ради народних депутатів від 11 травня 1993 року №12-12, засновнику ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_3» ОСОБА_5 для ведення фермерського господарства надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 36,0 га, розташовану на території Мартинівської (на даний час Степанецької) сільської ради, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії ЧР № 7-69, обробіток якої здійснюється за рахунок взятої в оренду техніки.

Після смерті Спадкодавця виробнича діяльність фермерського господарства «ІНФОРМАЦІЯ_3» була припинена, у зв`язку з чим активи відсутні за виключенням земельної ділянки, площею 26,0 га, яка надана в постійне користування.

Спадкодавець був єдиним засновником фермерського господарства. Проте позивач, як спадкоємець за законом бажає продовжити діяльність фермерського господарства «ІНФОРМАЦІЯ_3», а тому просить суд постановити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 права засновника фермерського господарства «ІНФОРМАЦІЯ_3» (код ЄРДПОУ НОМЕР_2, державну реєстрацію якого проведено 26.10.1993, юридична адреса: с. Мартинівка, Канівського району, Черкаської області) в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, надіслали на адресу суду заяви щодо розгляду справи без їхньої участі, позовні вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечують.

Представник відповідача Степанецької сільської ради ОТГ Черкаської області в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, проти визнання за позивачем права засновника фермерського господарства «ІНФОРМАЦІЯ_3» не заперечував.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, дійшов до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Мартинівської сільської ради Канівського району Черкаської області, актовий запис № 01 (а.с.10).

Відповідно до копій свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, позивач ОСОБА_1 є донькою спадкодавця ОСОБА_5 (а.с.11,11 зворот).

Після смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина до складу якої входять також права засновника фермерського господарства «ІНФОРМАЦІЯ_3» у визначеному Статутом господарства обсязі, державну реєстрацію якого проведено 26.10.1993, номер запису 1000672.

Протоколом зборів фермерського господарства «ІНФОРМАЦІЯ_3» від 30.12.2013 головою фермерського господарства «ІНФОРМАЦІЯ_3» призначено Гвоздик Юлію Миколаївну (а.с.20).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У частині другій статті 1223 ЦК України зазначено, що у разі відсутності заповіту визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

23.07.2022 було відкрито спадкову справу № 337-2022 в Канівській державній нотаріальній конторі, номер у Спадковому реєстрі 69502677.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 , які прийняли спадщину, є його дружина - ОСОБА_2 , дочки: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4

06.08.2022 спадкоємці за законом уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадщини, відповідно до якого до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 переходять в рівних частках житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними спорудами та земельна ділянка кадастровий номер :02:002:0059, площею 0,3185 га, що розташовані по АДРЕСА_2 , до ОСОБА_1 переходить фермерське господарство «ІНФОРМАЦІЯ_3», що знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с.22-23).

06.08.2022 позивач звернулась до Канівської державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на Фермерське господарство «ІНФОРМАЦІЯ_3», однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на фермерське господарство «ІНФОРМАЦІЯ_3» їй було відмовлено, оскільки не надано документ, що посвідчує право власності на нерухоме майно. Право власності на фермерське господарство не зареєстроване, а на теперішній час не передбачений порядок реєстрації підприємства (цілісний майновий комплекс) як об`єкт. Фермерське господарство пройшло державну реєстрацію як суб`єкт підприємницької діяльності, але не має державної реєстрації цивільно-правових відносин та не має правовстановлюючого документу як об`єкту нерухомості (а.с.25).

ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був єдиним засновником фермерського господарства «ІНФОРМАЦІЯ_3» (а.с.12-14).

Позивач, як спадкоємець, має намір продовжити діяльність господарства, набувши прав засновника фермерського господарства «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Фактично, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на фермерське господарство «ІНФОРМАЦІЯ_3» позбавляє ОСОБА_1 можливості вчиняти будь-які дії щодо господарської діяльності Фермерського господарства «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Згідно з п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса і оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Нормами ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» встановлено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство", фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Частинами 1, 4 статті 4 ЗУ «Про фермерське господарство» визначено, що головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства може письмово доручати виконання своїх обов`язків одному з членів господарства або особі, яка працює за контрактом.

Відповідно до норм ст. 19 ЗУ «Про фермерське господарство», до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Згідно статті 20 зазначеного Закону майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін.

Пунктом 4 статті 35 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що діяльність фермерського господарства припиняється, зокрема, у разі якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства.

Відповідно до ст. 191 ЦК України, підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю.

Фермерське господарство, як цілісний майновий комплекс, включає майно, передане до складеного капіталу, нерозподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання.

За положеннями статті 182 ЦК України, до складу спадщини входить лише те нерухоме майно, право на яке зареєстровано в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Таким чином, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, провадиться після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що право власності безпосередньо на фермерське господарство не може бути предметом спадкування, оскільки діяльність самого фермерського господарства не припиняється смертю засновника, водночас предметом спадкування є право засновника такого господарства.

В зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що до позивача, як до спадкоємця за законом на права засновника фермерського господарства, яка висловила бажання продовжити діяльність господарства мають перейти права засновника ФГ «ІНФОРМАЦІЯ_3».

При цьому суд враховує позицію ВП ВС, висловлену в постанові від 23.06.2020 у справі № 179/1043/16-ц, ВС КЦС, висловлену в постанові від 03.02.2021 у справі № 200/10400/18, за якими у випадку смерті засновника (члена) селянського (фермерського) господарства його спадкоємці мають право на спадкування цього господарства (прав засновника, члена).

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи викладене, аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4,89,141,200,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Степанецької сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права засновника фермерського господарства «ІНФОРМАЦІЯ_3» в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 права засновника фермерського господарства «ІНФОРМАЦІЯ_3» (код ЄДРПОУ НОМЕР_2, державну реєстрацію якого проведено 26.10.1993, юридична адреса фермерського господарства: село Мартинівка, Канівського району, Черкаської області в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено удень його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Б . К . Скирда