КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9471/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Сенько М.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, приведення у попередній стан земельної ділянки, шляхом знесення самовільно побудованих споруд (будівель),

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року,

встановив:

у грудні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила усунути їй перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом приведення її у попередній стан та знесення самочинного будівництва.

У червні 2022 року відповідач звернувся до суду із заявою, у якій просив про тимчасове зупинення провадження у справі, посилаючись на розгляд справи за його позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину земельної ділянки.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 рокупровадження у справі було зупинено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження у справі розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі, відповідач посилався на розгляд іншої цивільної справи - №759/721/20.

Задовольняючи заяву про зупинення провадження, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд даної справи об`єктивно неможливий до набрання законної сили рішенням в іншій справі. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Як вбачається з матеріалів справи, на розгляді у Святошинському районному суді м.Києва перебувала цивільна справа № 759/721/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів дарування земельної ділянки та визнання права власності на частину земельної ділянки.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 червня 2022 року у вказаній справі у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено. Зі змісту рішення вбачається, що позивач звернувся до суду з вимогами про визнання права власності на 1/6 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :75:239:0014.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 вересня 2022 року за апеляційної скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 червня 2022 року було відкрито апеляційне провадження, рішення суду законної сили не набрало.

У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що судом першої інстанції було помилково зроблено висновок про наявність підстав для зупинення провадження, не проаналізовано предмети спору у справах, а ухвала порушує право позивача на розгляд справи впродовж розумного строку.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

З огляду на зазначені вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

Об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд даної справи неможливий до вирішення справи, предметом розгляду у якій є право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :75:239:0014.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 1957цс16, визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з даним позовом про усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою та приведення її у попередній стан, позивач посилалась на те, що вона є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :75:239:0014. При цьому зі змісту наданого рішення суду у справі № 759/721/20, яке не набрало законної сили, вбачається, що право власності на 1/6 частину вказаної земельної ділянки є предметом спору.

За таких обставин вирішення питання щодо захисту порушених прав позивача неможливе до набрання законної сили рішенням суду у справі про визнання за відповідачем права власності на частину земельної ділянки, про що судом першої інстанції було зроблено правильний висновок.

Крім того, у своїй апеляційній скарзі позивач посилалась на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Так, позивач вказувала, що відповідач не звертався до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі, а просив суд тимчасово призупинити розгляд справи. За таких обставин позивач вважає, що суд вийшов за межі заявлених ОСОБА_2 у заяві вимог. Крім того, ОСОБА_1 зазначала, що відповідач вказував у заяві, що паралельно ведеться справа по цьому ж питанню, що на її думку мало бути підставою для залишення позову без розгляду в порядку п. 4 ст. 257 ЦПК України. Однак, вказані доводи також не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки положеннями ст. 251 ЦПК України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, а не його право. Оскільки відповідач повідомив суд про наявність спору щодо права власності на частину земельної ділянки, підстави вважати, що він обрав неналежний спосіб захисту, як про те стверджує позивач, відсутні.

Посилання апелянта на те, що при зверненні до суду нею були заявлені вимоги про знесення самочинного будівництва, на підтвердження яких надано певні докази, не спростовують висновку суду про наявність підстав для зупинення провадження у справі, оскільки встановлення неправомірності дій відповідача в даному випадку неможливе до вирішення питання щодо наявності в нього права власності на частину земельної ділянки.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, доводи, викладені в апеляційній карзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 11 липня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді