ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року місто Чернівці справа №727/2968/20

провадження №22-ц/822/280/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н. К.

суддів: Лисака І.Н., Перепелюк І.Б.

секретар Петранюк Ю.Т.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , її представника ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4 , його представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_5 , на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 липня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Смотрицького В.Г.,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Позовна заява обґрунтована тим, що 13 червня 2005 року між ним та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 було укладено договір позики, на підтвердження чого позичальниками надано розписку, якою підтверджено факт позики грошей у розмірі 35 000 дол. США, строком до 13 червня 2017 року.

Однак позичальники не повернули суму позики, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість у розмірі 1 865 352,55 грн., яка складається з суми позики в розмірі 35 000 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16 березня 2020 року становить 913 150 грн., пені в розмірі 33 600 дол. США., що за офіційним курсом НБУ станом на 16 березня 2020 року становить 876 624 грн. та 3% річних, нараховані на суму простроченої позики у розмірі 2896,84 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16 березня 2020 року становить 75 578,55 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором позики у розмірі 1 865 352,55 грн., яка складається з суми позики в розмірі 35 000 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16 березня 2020 року становить 913 150 грн., пені в розмірі 33 600 дол. США., що за офіційним курсом НБУ станом на 16 березня 2020 року становить 876 624 грн. та 3% річних, нараховані на суму простроченої позики у розмірі 2896,84 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16 березня 2020 року становить 75 578,55 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 липня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заборгованість у розмірі 1 317 462 грн. 55 коп., яка складається з позики в сумі 35 500 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16 березня 2020 року становить 913 150 грн., суми пені 12 600 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16 березня 2020 року становить 328 734 грн., 3% річних за період з 13 червня 2017 року по 16 березня 2020 року у розмірі 2896,84 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 16 березня 2020 року становить 75 578,55 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 витрати по сплати судового збору по 3711,50 грн. з кожного.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 позичили у позивача ОСОБА_6 гроші у розмірі 35000 дол. США строком до 13 червня 2017 року, про що написали розписку, однак обов`язок щодо повернення коштів не виконали, що є підставою для стягнення вказаних коштів у судовому порядку.

Разом з тим, суд першої інстанції застосував спеціальний строк позовної давності до вимог про стягнення пені та стягнув з відповідачів на користь позивача пеню за один рік у розмірі 12600 доларів США, що еквівалентно 328734 грн., а до вимоги про стягнення 3% річних трьохрічний строк позовної давності та стягнув 3% річних за період з 13 червня 2017 року по 16 березня 2020 року у розмірі 2896,84 дол. США, що становить 75 578,55 грн.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги та позиції інших учасників

На дане рішення ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що жодних розписок він не підписував і ніяких коштів не позичав, більше того з ОСОБА_6 він взагалі незнайомий.

Крім того, звертає увагу апеляційного суду на те, що на момент написання розписки та проставлення підпису на ній, у нього був інший підпис, про що свідчить зразок підпису проставлений в його паспорті.

Зазначає, що він не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим був позбавлений можливості в суді першої інстанції спростувати факт того, що він не позичав кошти у ОСОБА_6 та ніякої розписки не писав.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що вона разом з відповідачем ОСОБА_4 проживала в цивільному шлюбі з 2004 року до 2015 року, від якого мають сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На початку 2005 року, в квартирі де вони проживали сталася пожежа, для ремонту якої і були позичені у ОСОБА_6 кошти в сумі 35 500 доларів США. На підтвердження отриманих коштів вона з ОСОБА_4 підписали розписку. Оскільки кошти ОСОБА_6 не відали, то вона визнала позов в суді першої інстанції.

Також зазначила, що ОСОБА_4 повідомлявся про час та місце розгляду в суді першої інстанції.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Межі розгляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу подав лише відповідач ОСОБА_4 .

Відповідачка ОСОБА_2 рішення суду не оскаржила, в суді першої інстанції позов визнала частково, а тому в частині задоволення позову до ОСОБА_2 воно не переглядається.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом встановлено, що відповідно до наданої позивачем розписки від 13 червня 2006 року, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 позичили у ОСОБА_6 кошти у розмірі 35 000 дол. США для проведення робіт по відновленню квартири, яка постраждала внаслідок пожежі, строком до 13 червня 2017 року (а.с.38).

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №СЕ-19/126-22/2665-ПЧ від 20 червня 2022 року підпис від імені ОСОБА_4 в розписці від 13 червня 2005 року виконаний шляхом перемальовування підпису на просвіт зі зразка підпису ОСОБА_4 в паспорті громадянина України ОСОБА_4 серійним номером НОМЕР_1 на сторінці №3.

В зв`язку з тим, що у даному випадку технічної підробки підпису, індивідуальні ознаки почерку виконавця в підписі відсутні, то порівняльне дослідження із наданими зразками підписів не проводилось і питання «Чи виконано підпис на борговій розписці від 13 червня 2005 року ОСОБА_4 чи іншою особою?» - не вирішувалось (а.с.135-138).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Щодо доводів про неналежне повідомлення про час та місце судового розгляду

Відповідно до частин першої, другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (частина шоста статті 128 ЦПК України).

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (частина сьома статті 128 ЦПК України).

У частині восьмій статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

За змістом статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16 квітня 2020 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання на 09-40 годин 27 квітня 2020 року (а.с.18).

Відомості про повідомлення відповідача ОСОБА_4 в матеріалах справи відсутні.

27 квітня 2020 року підготовче засідання було відкладено на 14-00 годин 22 травня 2020 року у зв`язку з відпусткою судді (а.с.23).

Відомості про повідомлення відповідача ОСОБА_4 на засідання на 22 травня 2020 року в матеріалах справи відсутні.

22 травня 2020 року засідання було відкладено на 09-30 годин 03 червня 2020 року у зв`язку з неявкою сторін (а.с.26).

Відомості про повідомлення відповідача ОСОБА_4 на засідання на 03 червня 2020 року в матеріалах справи відсутні.

03 червня 2020 року засідання було відкладено на 09-30 годин 17 червня 2020 року у зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_4 (а.с.27).

Повідомлення про розгляд справи на 17 червня 2020 року було розміщено на сайті суду (а.с.28).

17 червня 2020 року судом була винесена ухвала про закінчення підготовчого засідання та призначено справу в судове засідання на 10-00 годин 02 липня 2020 року (а.с.30-31). При цьому, відповідача ОСОБА_4 на підготовчому засіданні не було і відомості про належне повідомлення в матеріалах справи відсутні.

Повідомлення про розгляд справи на 02 липня 2020 року було розміщено на сайті суду (а.с.34).

01 липня 2020 року Шевченківським судом м.Чернівці був складений акт, що у зв`язку з відсутністю у суді марок, необхідних для надсилання кореспонденції, повістка про виклик до суду відповідачу ОСОБА_4 не може бути здійснена (а.с.35).

02 липня 2020 року судове засідання було відкладено на 09-00 годин 27 липня 2020 року. При цьому, відповідача ОСОБА_4 в засіданні 02 липня 2020 року не було і відомості про належне повідомлення в матеріалах справи відсутні.

В матеріалах справи міститься судова повістка, адресована відповідачу ОСОБА_4 про виклик до суду на 27 липня 2020 року, з якого вбачається, що поштове відправлення вручено за довіреністю (а.с.40).

27 липня 2020 року по даній справі було ухвалено судове рішення, справа розглянута за відсутності відповідача ОСОБА_4 .

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що дані про належне повідомлення відповідача ОСОБА_4 про час і місце судового розгляду в суді першої інстанції відсутні.

Не може вважатися доказом належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання оголошення про судові засідання на офіційному веб-сайті судової влади, оскільки такий порядок повідомлення відповідно до вимог частини 11 статті 128 ЦПК України розрахований на відповідача, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме.

Натомість в матеріалах справи міститься інформація адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України про те, що місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Не може вважатися доказом про належне повідомлення відповідача ОСОБА_4 про розгляд справи 27 липня 2020 року повістка з позначкою «вручено за довіреністю», оскільки в ній не зазначено кому саме і за якою довіреністю вручено дану повістку. Крім цього, в судовому засіданні апеляційної інстанції було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 в той час в квартирі не проживав, проживав в будинку матері в с.Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області, періодично виїжджав на заробітки за кордон.

Розглянувши справу у відсутність відповідача ОСОБА_4 , який взагалі не був обізнаний про розгляд даної справи, суд допустив порушення процесуального принципу рівності сторін, що позбавило відповідача висунути свої заперечення і доводи проти позову ОСОБА_6 .

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме неповідомлення про будь-яке судове засідання.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права в силу вимог пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Щодо порушення норм матеріального права

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги до відповідача ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з доведеності укладення між сторонами договору позики.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України: від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, які підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

На підтвердження підстав заявленого позову та факту укладення договору позики позивач надав розписку від 13 червня 2005 року, згідно якої ОСОБА_2 , ОСОБА_4 позичили у ОСОБА_6 кошти у розмірі 35 000 дол. США для проведення робіт по відновленню квартири, яка постраждала внаслідок пожежі, строком до 13 червня 2017 року (а.с.38).

Відповідач ОСОБА_4 заперечував укладання договору позики та отримання коштів, посилаючись на те, що позивача ОСОБА_6 він не знає, ніяких коштів від нього не отримував і розписку від 13 червня 2005 року не підписував. Оскільки він не був повідомлений про час та місце розгляду справи в суді першої інстанції та позбавлений можливості спростовувати факт отримання ним коштів, просив суд апеляційної інстанції призначити судово-почеркознавчу експертизу.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Чернівецького апеляційного суду від 13 квітня 2022 року було призначено судову почеркознавчу експертизу.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №СЕ-19/126-22/2665-ПЧ від 20 червня 2022 року підпис від імені ОСОБА_4 в розписці від 13 червня 2005 року виконаний шляхом перемальовування підпису на просвіт зі зразка підпису ОСОБА_4 в паспорті громадянина України ОСОБА_4 серійним номером НОМЕР_1 на сторінці №3.

В зв`язку з тим, що у даному випадку технічної підробки підпису, індивідуальні ознаки почерку виконавця в підписі відсутні, то порівняльне дослідження із наданими зразками підписів не проводилось і питання «Чи виконано підпис на борговій розписці від 13 червня 2005 року ОСОБА_4 чи іншою особою?» - не вирішувалось (а.с.135-138).

В судовому засіданні апеляційної інстанції був допитаний експерт, який проводив зазначену експертизу і який був попереджений про кримінальну відповідальність за ст..ст.384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку і за відмову без поважних причин від виконання покладений на нього обов`язків.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_8 пояснив, що в даному випадку відбулася технічна підробка документу. Зокрема, встановлено, що підпис в розписці від 13 червня 2005 року був виконаний шляхом перемальовування підпису на просвіт зі зразка підпису ОСОБА_9 , який міститься в паспорті з серійним номером НОМЕР_1 .

Дослідження технічної підробки документу відноситься як до виду почеркознавчої експертизи, так і до технічної експертизи документу.

Перед проведенням будь-якої почеркознавчої експертизи експерт спочатку проводить дослідження на технічну підробку документу. Дане дослідження передує проведенню дослідження щодо ідентифікації підпису. Якщо встановлюється технічна підробка документу, то відпадає необхідність проводити почеркознавче дослідження.

В даному випадку при суміщенні досліджуваного підпису в розписці шляхом накладання на зразок підпису ОСОБА_4 в паспорті, було встановлено співпадіння всіх контурів. Тобто, підпис в розписці повністю накладається на підпис в паспорті, з усіма його елементами. Також на зображенні №3 додатку №1 до висновку експертизи видно 10 крапок у підписі, що свідчить про зупинення при перемальовуванні. Крім цього, вбачається тремтіння та хвилястість писального приладу. Дані обставини свідчать про технічну підробку документу шляхом перемальовування підпису на просвіт зі зразка підпису ОСОБА_4 в паспорті.

Що стосується паспорту ОСОБА_4 , то експерт пояснив, що він встановив накладення підпису в розписці на підпис, що виконаний в паспорті. При цьому, особі, що підробила підпис, не потрібно мати оригінал паспорту, достатньо мати його копію. Дана обставина стосується і щодо від копійованих штрихів барвника на звороті розписки.

З огляду на викладені обставини є безпідставними доводи представника позивача, відповідача ОСОБА_2 та її представника щодо визнання висновку судової почеркознавчої експертизи недопустимим доказом через порушення експертом Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень.

Колегія суддів вважає, що висновок судово-почеркознавчої експертизи виготовлений у відповідності до норм чинного законодавства, порушень при проведенні експертизи не встановлено.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторонами повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4 не підписував договір позики про отримання коштів у розмірі 35 000 доларів США, у останнього не виникло обов`язку перед ОСОБА_6 щодо їх повернення.

З огляду на викладене, у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4 та відмову в задоволенні позовних вимог щодо нього.

Так, рішенням суду першої інстанції з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 стягнено витрати по сплаті судового збору в розмірі 3711,50 грн.

Оскільки колегія суддів в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_4 скасовує рішення суду першої інстанції та відмовляє в задоволенні позову, то підлягає скасуванню і рішення суду першої інстанції в частині стягнення с ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 витрат по сплаті судового збору в розмірі 3711,50 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 за подання до суду апеляційної скарги сплатив судовий збір в розмірі 15765 грн. (а.с.63).

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, то з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 слід стягнути витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 15765 грн.

Щодо повороту виконання

ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення суду, посилаючись на наступне.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 липня 2020 року позов ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором позики на загальну суму 1 317 462,55 грн.

В порядку виконання зазначеного рішення у відповідності до ст..61 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі акту про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, ОСОБА_6 була передана у власність квартира АДРЕСА_2 , що належала на праві особистої власності до цього відповідачу ОСОБА_4 .

Оскільки кошти у ОСОБА_6 він не позичав, просив при ухваленні рішення по суті, вирішити питання про поворот виконання рішення шляхом повернення йому у власність зазначеної квартири.

Колегія суддів вважає, що дана заява підлягає задоволенню.

Приписами п.3 ч.1 ст.444 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він відмовляє в позові повністю. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішене судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.9 ст.444 ЦПК України).

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003, «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

У рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року N 13-рп/2011 зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 липня 2020 року у відповідності до ст..61 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі акту про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, до ОСОБА_6 перейшла у власність квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 68,00 кв.м., в т.ч. житловою 39,90 кв.м. Про дану обставину свідчить свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 02 квітня 2021 року (а.с.73).

З вказаного свідоцтва вбачається, що раніше ця квартира належала ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 19.07.2004 року.

З матеріалів справи також вбачається, що після придбання у власність спірної квартири ОСОБА_6 12 серпня 2021 року передав її в іпотеку відповідачці ОСОБА_2 в забезпечення виконання між ними договору позики від 12 серпня 2021 року на суму 60 000 доларів США (а.с.75-84).

Зважаючи на наведене колегія суддів апеляційного суду вважає, що заявник має право на повернення в порядку повороту виконання рішення суду квартири, яка вибула з його власності в порядку виконання рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 липня 2020 року, яке скасовується апеляційним судом.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення в оскаржуваній частині ухвалено без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору, що є підставою для скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 ..

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 липня 2020 року в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_4 та стягнення з нього судових витрат скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 15765 грн.

Заяву ОСОБА_4 про поворот виконання рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 липня 2020 року задовольнити.

Допустити поворот виконання рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 липня 2020 року шляхом повернення у власність ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 16 вересня 2022 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.Б.Перепелюк