ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/27970/21

Провадження № 22-ц/4820/1520/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна, представник Міністерство внутрішніх справ України, третя особа Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Палінчака О.М. від 16 лютого 2022 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року позивач, звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, посилався на те, що йому завдано моральну шкоду невиконанням постанови суду від 12.12.2011 року у справі № 2270/14181/11 за 23.11.2021 року. Вказував, що зазначене судове рішення залишається невиконаним з вини працівників відповідача, тобто, триваючим в часі правопорушенням.

Неналежне виконання посадовими особами і службовими особами органів державної влади своїх повноважень, що призвело до порушення його прав, свідчить про невиконання державою головного обов`язку перед людиною - утверджувати та забезпечувати її права. Адекватне відшкодування шкоди, зокрема, й моральної, є одним з ефективних засобів юридичного захисту, який починається з не менше п`ятсот євро по курсу НБУ на день ухвалення рішення.

Вважає, що оцінений ним розмір моральної шкоди у 84 млрд. грн. є достатнім покриттям його порушених прав та страждань, який у разі незгоди з ним відповідачем має бути спростований саме ним. Невиконанням рішення суду порушено його право приватної власності, право на справедливий суд та судовий захист. Право на відшкодування моральної шкоди виникає в силу статей 23, 1174 ЦК України, ст. 56 Конституції України. Постанова про закінчення виконавчого провадження у ВП 33223826 від 28.12.2018 року є доказом невиконання рішення суду, адже в ньому двічі накладено штраф на УДМС в Хмельницькій області та повідомлено поліцію про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України. Посилався, що у аналогічних справах вже стягнуто на його користь відшкодування моральної шкоди.

З цих підстав позивач просив стягнути з держави Україна на його користь моральну шкоду у розмірі 84 млрд. грн., завдану невиконанням рішення суду у справі №2270/14181/11 за 23.11.2021 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції як незаконне та задовольнити позов, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Правовий конфлікт між сторонами виник з факту невиконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2011 року у справі № 2270/14181/11 в конкретний визначений ним часовий проміжок часу, що є порушенням права на судовий захист та безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди в порядку ст. 23 ЦК України та ст. 56 Конституції України.

Суд розглядає позови про порушені права в минулому часі, тому в справі № 686/8422/20 суд не міг вирішувати спірні правовідносини, які виникли в майбутньому, тобто, про триваюче правопорушення в конкретний визначений проміжок часу. Суд не взяв до уваги правові висновки Верховного Суду в тотожних правовідносинах №686/8422/20 постанова від 20.09.2021 року, у справі №686/13784/21 постанова Верховного Суду від 03.02.2022 року, у справі №686/4032/21 - постанова від 07.06.2022 року. Правопорушник встановлений рішенням суду і саме на нього покладається обов`язок доказування того, що ним виконано рішення суду і розмір заявленої шкоди не є співмірним правопорушенню.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Згідно частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2011 року у справі № 2270/14181/11, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.05.2012 року, зобов`язано Хмельницький відділ УМВС України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію в паспорт громадянина України ОСОБА_1 , який видати йому на руки та відмовлено в задоволенні позову в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Вказане судове рішення не виконане.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не мотивував та не довів, що саме незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю Міністерства внутрішніх справ України йому було завдано моральну шкоду у зв`язку з невиконанням судового рішення у справі №2270/14181/11 23.11.2021 року, чим йому заподіяно моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.

Так, статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже, за змістом наведених норм права в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому саме на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується потерпілому (позивачеві) одноразовим платежем. Якщо договором або законом не передбачене багаторазове відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах, то позови про таке відшкодування не підлягають задоволенню.

Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 березня 2020 року (справа №641/8857/17).

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції правильно констатував, що ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення (зокрема, неправомірність дій чи бездіяльності МВС України щодо невиконання судового рішення), що може бути юридичною підставою відповідальності Держави Україна перед ним за завдані збитки, тому позов є необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 вересня 2022 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк