Справа № 721/697/22
Провадження №2-н/721/23/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Путильського районного суду Чернівецької області Стефанко У.Д., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ТОВ «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з ОСОБА_1 .

Дослідивши заяву та додані до неї документи, вважаю необхідним зазначити наступне.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) боржника, його місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Однак, в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, заявником не зазначено адресу місця проживання (реєстрації) боржника, зокрема назву вулиці та номер будинку (квартири).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Заявник у своїй заяві посилається на те, що між ТОВ «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» та ОСОБА_1 укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за адресою: вул. Товарницька, с. Розтоки, Вижницький район, Чернівецька область.

Також зазначає, що для проведення розрахунків ТОВ «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» на ім`я побутового споживача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Натомість, у тексті заяви стягувач посилається на те, що про існування між сторонами договірних відносин свідчить саме споживання боржником електричної енергії, яку ТОВ «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» постачало на об`єкт побутового споживача за адресою: АДРЕСА_1 та відкриття останньому особового рахунку № НОМЕР_1 , проте відповідних доказів заява не містить, в тому числі доказів того, що особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий саме на ім`я боржника та він користується наданими заявником послугами за вказаною у заяві адресою, не надано доказів місця реєстрації, проживання боржника та споживання ним електричної енергії за вказаною адресою. Зазначені у заяві обставини не є безумовним доказом споживання боржником електричної енергії. Також стягувачем не додано до матеріалів справи копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі з боржником, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості за споживання електричної енергії.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» зазначено, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Отже, заява ТОВ «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, подана з порушенням п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, тобто заявником не підтверджено факту існування договірних зобов`язань між заявником та боржником.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, оскільки є достатні підстави вважати, що дані вимоги не є безспірними, а заява стягувача про видачу судового наказу подана з порушенням п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України.

Суд звертає увагу на те, що згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.163, 165, 166, 258 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Уляна СТЕФАНКО