КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року

м. Київ

справа №754/14404/18

провадження №88/824/25/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання - Шевчук А.В.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія СЕВЕКО»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року за нововиявленими обставинами

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ТОВ «Компанія Севеко» звернулося до суду з позовом про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2 906 225,49 грн, що включають: інфляційне нарахування боргу у розмірі 2 612 142 грн та три відсотки річних у розмірі 294 083,49 грн, а також стягнути судовий збір в сумі 43 593,38 грн.

Позов обґрунтований тим, що заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 15 січня 2015 року по справі №214/9128/14-ц, яке залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Севеко» грошові кошти в загальній сумі 2 379 000 грн та судові витрати у сумі 3 654 грн.

07 листопада 2016 року на виконання вказаного рішення суду по справі №2/214/1180/15 Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг видано виконавчий лист, за яким 24 січня 2017 року державним виконавцем ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до довідки державного виконавця станом на 23 серпня 2018 року борг відповідачем не погашався.

Зазначало, що позов Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Севеко» до ОСОБА_1 був поданий з приводу отримання відповідачем у період з 07 грудня 2009 року по 26 вересня 2011 року без достатньої правової підстави від товариства грошових коштів в загальній сумі 2 379 000 грн., які були перераховані на банківські рахунки ОСОБА_1 на підставі договорів про поворотну фінансову допомогу, які між сторонами фактично не укладались.

08 листопада 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко», як новим кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Севеко», як первісним кредитором, було укладено договір №0811-16 про відступлення права вимоги, відповідно до якого новий кредитор набув право вимоги за зобов`язаннями з безпідставного набуття, збереження майна між первісним кредитором і боржником ОСОБА_1 щодо сплати нею грошових коштів в сумі 2 382 654 грн, в тому числі коштів, набутих за рахунок первісного кредитора без достатньої правової підстави в сумі 2 379 000 грн, а також судових витрат в сумі 3 654 грн.

На думку позивача, до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 щодо виконання судового рішення про стягнення заборгованості, а також стосовно стягнення трьох відсотків річних та встановленого індексу інфляції.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія Севеко» інфляційне нарахування боргу у розмірі 2 035 064,65 грн, три відсотки річних - 293 692,4 грн та судовий збір - 34 931,36 грн, а всього на загальну суму 2 363 688,45 грн.

Не погоджуючись з указаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мали значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія Севеко» три відсотки річних у розмірі 142 349 грн, інфляційні втрати - 636 503,87 грн.

Вирішено питання судових витрат.

28 червня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року за нововиявленими обставинами, в якій остання просить подану заяву задовольнити; скасувати постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Компанія Севеко» у повному обсязі.

У мотивування заяви зазначає, що вважає нововиявленою обставиною встановлений факт недійсності договору про відступлення права вимоги № 0811-16 від 08 листопада 2016 року та Додаткової угоди № 1 від 22 лютого 2017 року до Договору про відступлення права вимоги № 0811-16, про що ОСОБА_1 стало відомо 26 травня 2022 року.

Посилаючись на постанову Верховного Суду від 03 серпня 2018 року у справі №19/5009/1481/11, де зазначено, що встановлений рішенням суду факт недійсності договору в силу закону - це нововиявлена обставина, а не новий доказ, вказує, що у зв`язку з визнанням недійсним договору про відступлення права вимоги та додаткової угоди до нього ТОВ «Компанія СЕВЕКО» не мала правових підстав вимагати стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, оскільки не набула прав кредитора по відношенню до останньої внаслідок недійсності правочину з моменту його вчинення, який став підставою для часткового задоволення позовних вимог.

15 вересня 2022 року на електронну адресу апеляційного суду надійшов відзив на заяву про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року за нововиявленими обставинами, який фактично є запереченнями на подану заяву, оскільки Главою 3, яка визначає порядок перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами або виключними обставинами, зокрема статтею 427 ЦПК України, не передбачено подання відзиву на заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Зазначає, що у даному випадку має місце не нововиявлена обставина, яка може вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі, а нова обставина, яка змінилася після ухвалення судового рішення і не пов`язана з вимогою у цій справі.

Уважає обставиною, що змінилася, необхідність здійснення правонаступництва у даній справі з ТОВ «Компанія «СЕВЕКО» на ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО».

Звертає увагу, що скасування постанови апеляційного суду, про перегляд за нововиявленими обставинами якої просить заявник, фактично не змінить предмет спору, не надасть нових прав чи гарантій відповідачеві, а призведе до того, що ТОВ «Торговий дім «СЕВЕКО», як первісний кредитор, буде вимушений знову звертатися до суду з позовом про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних за весь час невиконання судового рішення, що також підтверджує відсутність нововиявленої обставини у даній справі.

15 вересня 2022 року на електронну адресу апеляційного суду надійшла заява директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Севеко» - Костенка Сергія про заміну сторони правонаступником, в якій останній просить в межах справи №754/14404/18 здійснити заміну позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Севеко» у зв`язку з визнанням постановою Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі №908/1730/18 недійсними договору про відступлення права вимоги № 0811-16 від 08 листопада 2016 року та Додаткової угоди № 1 від 22 лютого 2017 року до Договору про відступлення права вимоги № 0811-16, укладених між ТОВ «Компанія Севеко», як новим кредитором, та ТОВ «Торговий дім «Севеко».

19 вересня 2022 року на електронну адресу суду надійшли заперечення ОСОБА_1 на заяву ТОВ «Торговий Дім «Севеко» про заміну сторони правонаступником, в яких остання зазначає, що ТОВ «Торговий Дім «Севеко» весь час мало статус кредитора, права якого не переходили до ТОВ «Компанія Севеко», і саме ТОВ «Торговий Дім «Севеко» повинно було звертатись з відповідним позовом, а не ТОВ «Компанія Севеко», яка є неналежним позивачем у цій справі.

Також 19 вересня 2022 року апеляційним судом на електронну адресу отримано заперечення на відзив ТОВ «Компанія Севеко», в яких ОСОБА_1 зауважує, що доводи позивача, викладені у його відзиві від 14 вересня 2022 року, є безпідставними.

Протокольною ухвалою Київського апеляційного суду у задоволенні заяви директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Севеко» - Костенка Сергія про заміну сторони правонаступником відмовлено.

Представник заявника у судовому засіданні, яке відбулось у режимі відеоконференції, вимоги поданої заяви підтримав та просив задовольнити з викладених у заяві підстав.

Представник ТОВ «Компанія «СЕВЕКО» судовому засіданні, яке відбулось у режимі відеоконференції, проти задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заперечував.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, перевіривши доводи заяви, колегія суддів доходить висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року, заявник посилається на те, що 26 травня 2022 року їй стало відомо, що постановою Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі №908/1730/18 договір про відступлення права вимоги № 0811-16 від 08 листопада 2016 року та Додаткову угоду № 1 від 22 лютого 2017 року до Договору про відступлення права вимоги № 0811-16, на підставі яких постановою Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «СЕВЕКО» стягнуто заборгованість, визнано недійсними.

Уважає, що у зв`язку з наявністю, на думку заявника, указаної нововиявленої обставини, існують підстави для скасування судового рішення.

За змістом ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджується нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів, описки чи помилки у тексті судового рішення) не вважаються нововиявленими обставинами, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Разом з тим, процедура скасування остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним (рішення ЄСПЛ у справі «PRAVEDNAYA v. RUSSIA № 69529/01, § 27, 28, від 18 листопада 2004 року).

Як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час ухвалення рішення або постановлення ухвали, але про них не знали і не могли знати заявник і суд.

Таким чином, за змістом наведеної норми закону, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є процесом, що визначається юридичною природою цих обставин, до яких відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, що існували на час розгляду справи і не могли бути відомі заявникові.

Отже, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили.

Як роз`яснив пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.3 Постанови №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30 березня 2012 року питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно до п. 5 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30 березня 2012 року обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоби, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України» («Zheltyakov v. Ukraine», заява № 4994/04, § 42-43)).

Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 229 ЦПК України).

Зважаючи на те, що договір про відступлення права вимоги № 0811-16 від 08 листопада 2016 року та Додаткова угода № 1 від 22 лютого 2017 року до Договору про відступлення права вимоги № 0811-16, на підставі яких постановою Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія «СЕВЕКО» стягнуто заборгованість, визнані недійсними відповідно до постанови Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі №908/1730/18, тобто вказаної постанови, як доказу, станом на час вирішення справи апеляційним судом не існувало, а отже вказана постанова є новим доказом у справі та підставою для касаційного оскарження судового рішення, а не нововиявленою обставиною з огляду на те, що нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи.

Таким чином, колегія суддів уважає, що обставини, на які посилається заявник, як на підставу для перегляду судового рішення, не є нововиявленими обставинами з огляду на те, що неподання стороною доказу, про який їй було не відомо та який підтверджує відповідні обставини не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Отже, враховуючи наведені вище норми процесуального права, доводи заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами, колегія суддів доходить висновку, що заявником не наведено нововиявлених обставин, які б давали підстави скасувати чи змінити судове рішення, а доводи заявника, на які вона посилається, як на нововиявлені обставини, не відносяться до таких у розумінні ст. 423 ЦПК України, а тому підстави для перегляду і скасування постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами відсутні.

Пунктом 1 частини 3 та частиною 4 статті 429 ЦПК України передбачено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови у задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю належних правових підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, у задоволенні заяви слід відмовити, а постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року залишити в силі.

Керуючись статтями 381 - 384, 390, 423, 429 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року за нововиявленими обставинами - відмовити.

Постанову Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Севеко» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено «20» вересня 2022 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Желепа