"21" вересня 2022 р. Справа № 363/222/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Свєтушкіної Д.А. за участі секретаря Андрєєвої О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

19 вересня 2022 року до суду від представника позивача адвоката Войтович Л.В. надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій просить в забезпечення позову у межах позовних вимог на суму 3 570 933, 86 грн. накласти арешт на наступне майно ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку кадастровий номер :03:165:6875, площею 0,2087 га, тобто 20,87 соток; земельну ділянку кадастровий номер :03:165:6698, площею 0,0154 га, тобто 1,54 сотки; земельну ділянку кадастровий номер :03:165:7557, площею 0,02 га, тобто 2,00 сотки; земельну ділянку кадастровий номер :03:165:7006, площею 0,0034 га, тобто 0,34 сотки; земельну ділянку кадастровий номер :03:165:6263, площею 0,016 га, тобто 1,6 соток; земельну ділянку кадастровий номер :03:165:6883, площею 0,21 га, тобто 21,0 соток; земельну ділянку кадастровий номер :03:165:6668, площею 0,0426 га, тобто 4,26 соток; земельну ділянку кадастровий номер :03:165:6549, площею 0,1089 га, тобто 10,89 соток; земельну ділянку кадастровий номер :03:165:6405, площею 0,0467 га, тобто 4,67 соток; земельну ділянку кадастровий номер :03:165:6653, площею 0,1035 га, тобто 10,35 соток; земельну ділянку кадастровий номер :03:165:6511, площею 0,0007 га, тобто, 0,07 соток; земельну ділянку кадастровий номер :03:165:6252, площею 0,0992 га, тобто, 9,92 сотки; земельну ділянку кадастровий номер :03:165:6053, площею 0,1313 га, тобто, 13,13 соток; земельну ділянку кадастровий номер :03:165:6054, площею 0,1462 га, тобто 14,62 сотки; земельну ділянку кадастровий номер :03:165:6086, площею 0,0006 га, тобто 0,06 сотки; земельну ділянку кадастровий номер :03:165:6228, площею 0,2541 га, тобто 25,41 соток; земельну ділянку кадастровий номер :03:165:1844, площею 0,1 га, тобто 10 соток; земельну ділянку кадастровий номер :03:165:1842, площею 0,1 га, тобто 10 соток; земельну ділянку кадастровий номер :03:165:1841, площею 0,1 га, тобто 10 соток; земельну ділянку кадастровий номер :03:165:4026, площею 0,005 га, тобто 0,5 соток. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в разі задоволення позовних вимог ним буде подано заяву про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних після ухвалення рішення. Враховуючи розрахунки позивача загальний розмір його вимог становить 3 570 933,86 грн., з яких 2 398 560,30 грн. - сума неповернутого авансу, 956 305,99 грн. загальний розмір інфляційних витрат, 216 067,57 грн. загальний розмір 3% річних. Вартість земельних ділянок, на які позивач просить накласти арешт, за його підрахунками складає 3 998 797,55 грн. Приводом для подання даної заяви послугував той факт, що позивач досі не відреагував на письмову вимогу позивача від 06.12.2016 року. При цьому відповідач ОСОБА_2 активно переоформлює своє майно на інших осіб, що, серед іншого, підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 79328375 від 01.02.2017 року та № 79335202 від 01.02.2017, а так само Декларацією про доходи ОСОБА_2 за 2011 рік, яка розміщена на офіційному інтернет представництві «Центральна виборча комісія» Зі змісту Інформаційної довідки № 79335202 від 01.02.2017 року вбачається, що 12.09.2016 р. ОСОБА_2 за Договором міни відчужив майно квартиру в житловому будинку, якою володів на праві приватної власності близько восьми років. Згідно Декларації про доходи, відповідач станом на 2011 р. володів земельними ділянками загальною площею 3 500 кв. м. та житловими будинками загальною площею 200 кв. м. При цьому, члени сім`ї станом на 2011 р. володіли лише земельними ділянками загальною площею у 1 000 кв. м. Проте, починаючи із 2015 р. відповідач переоформляє майно, що на правах приватної власності належить йому, у т. ч. і на членів своєї сім`ї. Це, зокрема, підтверджується Інформаційною довідкою № 79328375 від 01.02.2017 року. Також позивачу відомо, що ОСОБА_2 16.06.2022 р. було відчужено ОСОБА_3 земельну ділянку кадастровий номер :03:165:6310 площею 0.0205 га, місце розташування якої Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці. Враховуючи невиконання договірних обов`язків відповідачем на суму понад 3 570 933,86 грн., враховуючи діяльність відповідача направлену на продаж власного майна, що позбавить позивача можливості реалізації судового рішення по даній справі, а саме унеможливить стягнення боргу за судовим рішенням, за рахунок продажу якого було б можливим задоволення позовних вимог позивача, потрібно накласти арешт на виявлені позивачем земельні ділянки.

Враховуючи норму ч.1 ст.153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до п.1, 2, 3 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви; одночасно з пред`явленням позову; після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідачів або пов`язаних із ними інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельні ділянки орієнтовна загальна вартість, яких за його розрахунками складає 3 998 797, 55 грн. Твердження позивача, що загальний розмір його вимог становить 3 570 933,86 грн., з яких 2 398 560,30 грн. - сума неповернутого авансу, 956 305,99 грн. загальний розмір інфляційних витрат, 216 067,57 грн. загальний розмір 3% річних, оскільки у разі задоволення позову ним буде подано заяву про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних після ухвалення рішення, не приймається судом до уваги, оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, в провадженні суду перебуває цивільна справа з позовними вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 2 398 560,30 грн., інших позовних вимог позивачем не заявлено. Окрім того, як стверджує позивач у своїй позовній заяві еквівалент вказаної суми 07.12.2013 року було передано ним в якості авансу за земельну ділянку розміром 0.18 га в с. Нові Петрівці. Однак у своїй заяві позивач просить накласти арешт на земельні ділянки відповідача загальним розміром 1,71 га., які розташовані в цій же місцевості. Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про не співмірність заходів забезпечення позову, які просить застосувати позивач, із заявленими ним позовними вимогами.

Окрім того позивачем не доведено, що відповідач активно переоформлює належне йому майно на інших осіб, що може привести до ускладнення виконання рішення суду.

Так позивач, зазначив, що відповідач відчужив майно, а саме квартиру в житловому будинку. Однак, згідно з наявної в матеріалах цивільної справи інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 79335202 від 21.07.2017 року, відчуження нерухомого майна відбулось 12.09.2016 року, тобто до пред`явлення цього позову.

Твердження позивача, що відповідачем 16.06.2022 року було відчужено ОСОБА_3 земельну ділянку кадастровий номер :03:165:6310 площею 0,0205 га, місце розташування якої Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці не підтверджене жодними доказами.

Також, суд зазначає, що враховуючи заявлені позовні вимоги та кількість нерухомого майна, яке перебуває у власності відповідача, одиничні випадки відчудження ним свого майна, свідчить лише про реалізацію ним свого права на розпорядження своїм майном, та самі по собі не можуть свідчити про дії відповідача, направлені на невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, суд звертає увагу, що, як зазначив позивач у своїй заяві про забезпечення позову, згідно декларації про доходи станом на 2011 року, відповідач володів земельними ділянками загальною площею 3 500 кв. м,, однак з доданих до заяви документів вбачається, що наразі відповідач володіє земельними ділянками загальною площею 171,23 соток, тобто майно відповідача у вигляді земельних ділянок за час розгляду справи у суді не зменшилось, а навпаки збільшилось.

Твердження позивача, що приводом для подання даної заяви послугував той факт, що відповідач досі не відреагував на письмову вимогу позивача від 06.12.2016 року, свідчить лише про наявність спору між сторонами.

На підставі вищевикладеного, враховуючи не співмірність заходів забезпечення позову, які просить застосувати позивач, із заявленими ним позовними вимогами, а також не доведення позивачем, що існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість невиконання чи утруднення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження його доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 150-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.А. Свєтушкіна