Ухвала

Іменем України

23 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 2-338/11

провадження № 61-9149ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя

від 12 жовтня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду

від 26 липня 2022 року за заявою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про видачу дублікату виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для їх пред`явлення до виконання,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів у справі № 2-338/11 пpо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі -

ВАТ «Державний ощадний банк України») заборгованості за кредитним договором в розмірі 354 649,30 грн, судових витрат у розмірі 1 820, 00 грн та про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Заяву мотивовано тим, що рішенням Комунарського районного суду

м. Запоріжжя від 20 січня 2011 року стягнуто у солідарному порядку

з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є АТ «Державний ощадний банк України», заборгованість за кредитним договором в розмірі 354 649,30 грн та судові витрати у загальному розмірі 1 820 грн. Рішення набрало законної сили 01 лютого 2011 року, виконавчі листи з примусового виконання зазначеного судового рішення видані 11 травня 2011 року.

Виконавчі документи разом із заявами про відкриття виконавчих проваджень були пред`явлені на виконання до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.

06 липня 2011 року державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчого провадження № 27378955 стосовно боржника ОСОБА_2 та № 27378989 стосовно боржника ОСОБА_1

19 жовтня 2011 року державним виконавцем оголошено в розшук рухоме майно боржника ОСОБА_1 - транспортний засіб CHEVROLET EPICA, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Цього ж дня винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

Оскільки стягувачу не було відомо про стан виконавчих проваджень,

у зв`язку з чим на адресу Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було направлено вiдповiднi запити

№ 107.20/2-1809/56209. № 107.20/2-1810/56219 від 20 серпня 2020 року та № 107.20/2-2511/75391 від 12 листопада 2020 року щодо боржника ОСОБА_1 .

Із відповіді від 18 вересня 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» дізналося, що виконавчі документи стосовно боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували на виконанні з 06 липня 2011 року, постановами державного виконавця від 30 грудня 2011 року виконавчі листи повернуті стягувачу на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно на виконання до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виконавчі документи не надходили.

Посилаючись на те, що виконавчі документи було втрачено під час надсилання стягувачу, а судове рішення боржниками не виконано,

АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду із заявою,

у змісті якої просило суд видати їх дублікати, а також поновити строк пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня

2021 року (провадження № 6/333/124/21), залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 26 липня 2022 року, у задоволенні заяви АТ «Державний ощадний банк України» відмовлено.

Судові рішення мотивовано тим, що заявником належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання не надано. Крім того, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що АТ «Державний ощадний банк України» мало реальну можливість дізнатися про хід виконання судового рішення і про повернення виконавчих листів ще у 2014 році, проте не вживало заходів і не реалізовувало свої процесуальні права та обов`язки як стягувач

у виконавчому провадженні.

15 вересня 2022 року, із застосуванням засобів поштового зв`язку,

АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до Верховного Суду

із касаційною скаргою на ухвалу Комунарського районного суду

м. Запоріжжя від 12 жовтня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 26 липня 2022 року, в якій, посилаючись

на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, за результатами розгляду справи ухвалити нове судове рішення, яким заяву АТ «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку на його пред`явлення задовольнити.

Касаційна скарга АТ «Державний ощадний банк України»мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не було досліджено наявні в матеріалах справи докази, повно та всебічно не з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Вважає, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання пропущено з поважних причин, оскільки стягувачу не було відомо про повернення виконавчих документів. Крім того, посилається на порушення державним виконавцем порядку направлення постанови про повернення виконавчого документа.

Рішення суду залишається невиконаним, що порушує права стягувача. Крім того, заявник посилається на те, що виконавчий документ є чинним, судом не скасований та не визнавався таким, що не підлягає виконанню.

1. Касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском строку на касаційне оскарження, проте заявник просить цей строк поновити, посилаючись на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію повного тексту постанови Запорізького апеляційного суду від 26 липня

2022 року було отримано заявником лише 18 серпня 2022 року.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо

в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється

з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Ураховуючи наведені заявником обставини та надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити.

2. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Щодо вимоги про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 353 ЦПК України окремо

від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, оскарження ухвал суду першої інстанції щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання (пункт 24

частини першої статті 353 ЦПК України), після їх перегляду в апеляційному суді, у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень

у касаційному порядку, не передбачено. Так само не підлягає касаційному оскарженню і постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за наслідками перегляду такої ухвали.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 337/5253/13-ц (провадження № 61-10084 сво18).

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи зазначене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ «Державний ощадний банк України» на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 26 липня 2022 року в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання слід відмовити.

Щодо вимоги про видачу дублікатів виконавчих листів

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених

у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені

в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності

та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня

1999 року № 606-XIV (у редакції, чинній на момент видачі виконавчих листів) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень

та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 22 Закону України «Про виконавче провадження»

від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (у редакції, чинній на момент видачі виконавчих листів) виконавчі документи можуть бути пред`явлені

до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Частиною шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент подання заяви) передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Зазначена норма кореспондується із частиною першою статті 433 ЦПК України.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що заочним рішенням від 20 січня 2011 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості за договором відновлюваноi кредитної лiнії № 2851 вiд 17 квітня 2008 pоку у розмiрi 354 649,30 грн та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати, а саме: державне мито у розмiрi 1 700,00 грн та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120,00 грн.

04 липня 2011 року виконавчі листи були пред`явлені на виконання до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції.

06 липня 2011 року головним державним виконавцем Бородавко Е. В. відкрито виконавче провадження № 27378955 відносно боржника - ОСОБА_2 та № 27378989 відносно боржника - ОСОБА_1

28 листопада 2011 року, постановою державного виконавця

Бородавко Е. В. у виконавчому провадженні № 27378955 було повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 2 частини першої

статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними), зазначено строк повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання - до 28 листопада 2012 року.

30 грудня 2011 року, постановою державного виконавця Бородавко Е. В.,

у виконавчому провадженні № 27378989, було повернуто виконавчий документ на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника), зазначено строк повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання - до 13 грудня 2013 року.

На обґрунтування заявлених вимог АТ «Державний ощадний банк України»зазначало, що виконавчі листи було втрачено при направленні засобами поштового зв`язку на адресу стягувача. Одночасно вказує, що до серпня 2020 року вважав, що виконавче провадження з примусового виконання судового рішення не закінчено.

Підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України установлено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся

із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку

з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких обставин виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести

ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог

і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження

№ 14-308цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно виходив із відсутності правових підстав для задоволення заяви АТ «Державний ощадний банк України» та видачі дублікатів виконавчих листів, оскільки заявник пропустив строк для пред`явлення їх до виконання, і судами не визнані поважними наведені ним причини його пропуску, а також заявником не надано суду належних

і допустимих доказів, які б підтверджували факт втрати оригіналів виконавчих листів у справі, а також на підтвердження поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Крім того, під час розгляду справи суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що заявник мав реальну можливість дізнатися про хід виконання судового рішення і про повернення виконавчих листів ще у 2014 році, проте не вживав заходів і не реалізовував свої процесуальні права як стягувач у виконавчому провадженні.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень в частині вирішення вимог заяви щодо видачі дублікатів виконавчих листів убачається, що касаційна скарга АТ «Державний ощадний банк України»

є необґрунтованою, правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають,

а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» строк на касаційне оскарження ухвали Комунарського районного суду

м. Запоріжжя від 12 жовтня 2021 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 26 липня 2022 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 26 липня 2022 року за заявою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про видачу дублікату виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для їх пред`явлення до виконання відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць