КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/5974/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Київ

Справа № 366/749/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк», яка подана представником Омельченком Євгеном Володимировичем, на рішення Іванківського районного суду Київської області від 28 грудня 2021 року, ухвалене у складі судді Ткаченка Ю.В.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У квітні 2021 року позивач АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 20 816,50 грн. та судових витрат в розмірі 2270 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 30 січня 2019 року між ПАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк»,та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н. За умовами кредитного договору, банк надав позичальнику кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач був ознайомлений і згоден з «Умовами та правилами надання банківських послуг», банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві позичальника. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за процентами, комісією, а також інші витрати згідно умов.

Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу SMS - повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно з графіком погашення кредиту, що передбачено договором, відповідач зобов`язаний повернути наданий йому кредит і сплатити проценти за користування кредитом в сумі і в строки, передбачені Договором і Графіком, проте, відповідач свої зобов`язання не виконав. У зв`язку з викладеним станом на 25 грудня 2020 року заборгованість відповідача склала 20 816,50 грн., яка складається з наступного: 14 616,16 грн. - заборгованість за кредитом; 6150,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 50,00 грн. - штраф.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 28 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник АТ «Акцент-Банк» (АТ «А-Банк») - Омельченко Є.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись його незаконність, необґрунтованість, порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що відповідач в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в А-Банку своїм підписом підтвердив факт ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, а тому ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти.

Зазначає, що банком, станом на час укладання договору, на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів», надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законом не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією та сплата періодичних платежів.

Звертає увагу на правову позицію Верховного Суду щодо подібних правовідносин та дійсності Умов і правил, що викладена у постанові Верховного Суду від 09.07.2018 року по справі №202/19403/13-ц, у постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року по справі №705/6051/15-ц та у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі №265/7652/15.

Вказує, що посилання суду на правову позицію, викладену в постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 є помилковими. Зазначає, що приймаючи до уваги зазначену правову позицію, та нехтуючи вищезгаданими постановами Верховного Суду, суд першої інстанції повинен був стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту, як це фактично зробив Верховний Суд у зазначеній постанові, однак судом і цю позицію не було взято до уваги. Вказує, що сумніви суду відносно заборгованості є необґрунтованими, на підтвердження вірності розрахунку посилається на банківську виписку.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що з квитанції № 1F8H4177M від 28 вересня 2021 року слідує, що відповідач ОСОБА_1 сплатив кошти в сумі 20 816,50 грн. Призначення платежу: плата за позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором №Б/Н від 30.01.2019 року.

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки відповідачем після звернення позивача до суду із вказаним позовом кредитну заборгованість погашено в повному обсязі.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, вважає їх обґрунтованими, і такими, що відповідають матеріалам справи та нормам матеріального права.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи встановлено, що 30 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк».

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», які викладені на сайті банку, тарифами складає між ним і банком кредитний договір.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви, вбачається, що станом на 25 грудня 2020 року відповідач має заборгованість у розмірі 20 816,50 грн., яка складається з: 14616,16 грн. - заборгованості за кредитом; 6150,34 грн. - заборгованості по процентах за користування кредитом; 50,00 грн. - штраф.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 15 квітня 2021 року було відкрито у даній справі спрощене позовне провадження, з викликом сторін у судове засідання на 25 травня 2021 року.

Судові засідання, призначені на 25 травня 2021 року, 18 червня 2021 року, 12 липня 2021 року, 29 вересня 2021 року та 10 листопада 2021 року, не відбулись з різних причин (неявка сторін, зняття зі складу, клопотання відповідача).

Згідно з заявою від 29 вересня 2021 року ( а.с. 41), відповідач ОСОБА_1 подав до суду квитанцію від 28.09.2021 року про повне погашення кредитної заборгованості.

Відповідно до квитанції № 1F8H4177M від 28 вересня 2021 року, ОСОБА_1 сплатив кошти в сумі 20 816,50 грн. Призначення платежу: плата за позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором №Б/Н від 30.01.2019 року (а.с. 42).

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Встановивши, що відповідач ОСОБА_1 повністю виконав свої боргові зобов`язання перед позивачем АТ «Акцент-Банк» за кредитним договором від 30 січня 2019 року сплативши під час розгляду справи 28 вересня 2021 року у повному обсязі суму заборгованості, заявлену позивачем у позовній заяві, у розмірі 20 816,50 грн., суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для повторного стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки жодних висновків суду, про які зазначено представником позивача в апеляційній скарзі ( підставу відмови у позові - відсутність підпису на Тарифах, Умовах та Правилах, відмову про задоволення позовних вимог про стягнення процентів), оскаржуване рішення суду не містить, адже відповідач виконав свої зобов`язання за кредитним договором після звернення позивача до суду з даним позовом, повністю сплатив заявлену позивачем до стягнення кредитну заборгованість під час розгляду справи в суді.

При цьому, враховуючи, що заборгованість була сплачена відповідачем саме після відкриття провадження у даній справі, суд в оскаржуваному рішенні стягнув з відповідача на користь позивача АТ «Акцент-Банк» понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2270 грн.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є надуманими і безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для повторного покладення на відповідача відповідальності за невиконання умов кредитного договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк», яка подана представником Омельченком Євгеном Володимировичем, - залишити без задоволення.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 28 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.