Справа № 458/629/22
УХВАЛА

20.09.2022 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Ференц Р.І.

секретар судового засідання Матківська Р.Р.

за участі сторін провадження

сторона, яка звернулася з поданням Турківський відділ Державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) повноважний представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Турківського відділу Державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Жавко М.Я. про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

16.09.2022 року заступник начальника Турківського відділу Державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Жавко М.Я., погодивши з начальником Турківського відділу Державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 . Просить тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань згідно виконавчого листа Турківського районного суду Львівської області №458/243/21 від 03.06.2021р.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду від 16.09.2022 року справу було передано на розгляд судді Ференц Р.І.

Предметом подання є визнання тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

Згідно з ч.4 ст.441 ЦПК України подання розглядається негайно без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Проте суд звертає увагу на те, що невідкладний розгляд справи не означає її розгляд відразу, оскільки до розгляду справи суду потрібно вчинити процесуальні дії, без проведення яких суд не може розглянути справу, належним чином вивчити матеріали, належним чином забезпечити сторони правом ознайомитися з поданими матеріалами та надати можливість висловити свою вмотивовану позицію, для чого необхідний певний проміжок часу.

Відповідно до вимог ст.19 ЦПК України до компетенції судів належить розгляд цивільних справ, оскільки ч.1 ст.19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцем знаходження його майна.

Згідно з ч.ч.1,2,6 ст.25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Відомостей щодо скасування вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження матеріали справи не містять, отже вона є чинною.

Суд враховує позицію сторони яка звернулася з поданням, і в дотримання вимог ст.28 ЦПК України, вважає, що справа повинна розглядатися Турківським районним судом з врахуванням вимог ст.24 Закону України «Про виконавче провадження», якою дано визначення місця виконання виконавчого документу - місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, або місцезнаходження його майна.

Під час вивчення матеріалів справи за зазначеною заявою судом встановлено, що подання внесено з додержанням загальних вимог процесуального закону та ст.441 ЦПК України щодо такого подання, справа підсудна Турківському районному суду Львівської області на підставі ч.4 ст.441 ЦПК України за місцем виконання відповідного рішення; підстави для повернення заяви або відмови у відкритті провадження по справі, визначені у ЦПК України, відсутні.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ СТОРІН ПО СПРАВІ.

Позиція особи, яка звернулася із поданням.

В обґрунтування подання заступник начальника Турківського відділу Державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Жавко М.Я. покликається на те, що на примусовому виконанні у Турківському відділі Державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавчий лист № 458/243/21, виданий 08.07.2021 року Турківським районним судом Львівської області про стягнення із ОСОБА_1 до місцевого бюджету понесених комунальним некомерційним підприємством «Турківська центральна міська лікарня» Турківської міської ради Самбірського району Львівської області витрат розміром 5224,74 грн на лікування неповнолітнього потерпілого від кримінального правопорушення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14.07.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (АС ВП №66088371), копії якої скеровано сторонам виконавчого провадження. ОСОБА_1 на виклик державного виконавця прибув, конверт з постановою про відкриття виконавчого провадження та викликом повернуто поштовим відділенням без вручення адресату, з відміткою поштового відділення про те, що боржник відмовився від отримання поштового відправлення.

03.08.2021 року боржнику повторно направлено виклик державного виконавця сплати боргу.

20.08.2021року виклик повернуто поштовим відділенням без вручення адресату відміткою поштового відділення про те, що боржник відмовився від отримання поштового відправлення.

13.08.2021 року боржнику направлено виклик державного виконавця для сплати боргу.

30.08.2021р. виклик повернуто поштовим відділенням без вручення адресату, з відміткою поштового відділення про те, що боржник відмовився від отримання поштового відправлення.

Заступником начальника неодноразово зроблено запити про місце праці боржника та отримання ним будь-яких доходів, про зареєстроване за боржником на праві власності будь-яке нерухоме чи рухоме майно, а також про відкриті рахунки у боржника та кошти на них.

Згідно відповідей Пенсійного фонду України та ДФС України боржник ніде не працює та не отримує будь-яких доходів, а також не зареєстрований як підприємець та не має відкритих рахунків в установах банків. Згідно відповідей Міністерства внутрішніх справ зареєстрованого рухомого майна (автотранспорту) на праві власності немає. 08.09.2021 року до Турківського районного суду Львівської скеровано подання про застосування приводу до боржника ОСОБА_1 .

Згідно ухвали Турківського районного суду Львівської області по справі №458/243/21, провадження 6/458/10/2021 здійснено привід боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Турківського відділу ДВС у Самбірському районі Львівської області, яку направлено на виконання у відділення поліції №2 Симбірського РВП ГУНП у Львівській області. Дана ухвала відділенням поліції №2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області не виконана, а саме не здійснено привід ОСОБА_1 до Турківського відділу ДВС у Самбірському районі Львівської області.

14.09.2022 року здійснено виїзд за місцем реєстрації та проживання боржника, а саме в АДРЕСА_1 для перевірки майнового стану боржника. При перевірці майнового стану боржника встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований на проживання та проживає в АДРЕСА_1 . Будь-якого майна, коштів та доходів для стягнення присуджених витрат не виявлено, про що 14.09.2022 року складено акт державного виконавця. Згідно довідки виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області №896 від 14.09.2022 року згідно відомостей по господарської книги №5 об`єкта господарського обліку 03-01031 ОСОБА_1 в користуванні земельних ділянок і погосподарських будівель не має.

За змістом ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Незважаючи на прибуття в судове за ідання представника Турківського відділу Державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у зв`язку з поданням клопотання про слухання у відсутність представника особи, яка подала клопотання, в якому висловлена позиція про те, що вимога підтримана з наведених у клопотанні доводів та просив таке задовольнити.

Заяви (клопотання) учасників справи

Сторона, яка звернулася з поданням Турківський відділ Державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 20.09.2022 року подано клопотання про слухання справи у відсутність представника, клопотання підтримує, просить таке клопотання адовольнити в повному обсязі.

Вирішуючи питання по суті даного подання, суд дійшов наступних висновків.

Як вказано у ст. 2 Протоколу №2 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, свобода пересування гарантована громадянам України Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а обмеження такого права можливе лише на підставі закону та з метою і за умов, які визначені законом. В інших випадках, таке обмеження буде порушувати конституційне право особи на свободу пересування.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;

Отже, вищенаведеними положеннями законодавства передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України при ухиленні боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Як видно з долученої до подання копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2021 АС ВП №66088371, таке відкрито на виконання рішення Турківського районного суду Львівської області від 03.06.2021 року про стягнення із ОСОБА_1 до місцевого бюджету понесених Комунальним некомерційним підприємством «Турківська центральна міська лікарня» Турківської міської ради Самбірського району Львівської області витрат розміром 5224,74 грн на лікування неповнолітнього потерпілого від кримінального правопорушення, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Державним виконавцем встановлено відсутність в боржника ОСОБА_1 майна, зокрема, житла, земельних ділянок, транспортних засобів, встановлено, що пенсійних виплат він не отримує, банківських рахунків немає, підприємцем не зареєстрований.

Судом встановлено також те і прийнято до уваги, що в Турківський відділ Державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надійшов лист Самбірської окружної прокуратури, в якому представник прокуратури звернув увагу на те, що зі сторони Турківського відділу Державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не вжито усіх заходів до того, щоб виконати виконавчий лист суду.

На виклики державного виконавця з`явитись 27.07.2021, 10.08.2021, 20.08.2021 боржник ОСОБА_1 не прибував.

Відповідно до положень ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

В обґрунтування свого подання державний виконавець вказує, що в боржника існує заборгованість, він не з`являється на виклики державного виконавця, не вживає заходів щодо виконання боргових зобов`язань, що свідчить про ухилення від сплати боргу.

Такі доводи суд розцінює як достатні для задоволення подання, виходячи з наступного. Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві. Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій, щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі Гочев проти Болгарії Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином: У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою Напияло проти Хорватії (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82). Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою Луордо проти Італії (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою Рінер проти Болгарії, § 121). Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин. Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. згадуване вище рішення європейського Суду за справою Рінер проти Болгарії, §124 і згадуване вище рішення Європейського Суду Фельдеш і Фельдешне Хайлик проти Угорщини, §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою Сіссаніс проти Румунії), скарга № 23468/02, § 70). Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідними змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і Де Мейере проти Бельгії (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)....

Тобто, застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Передбачені законом юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон можуть бути установлені судом не за наявність факту невиконання зобов`язання, установленого рішенням суду, а за ухилення від його виконання. Оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду як захід забезпечення виконання судового рішення, суд приходить висновку про наявність правових підстав для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України на даний час.

З огляду на викладене, подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань згідно боржника про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань згідно виконавчого листа Турківського району Львівської області №458/243/21 від 03.06.2021 року підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 247, 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. 33 Конституції України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Подання заступника начальника Турківського відділу Державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Жавко М.Я. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань згідно виконавчого листа Турківського районного суду Львівської області від 08.07.2021 року у судовій справі №458/243/21.

Копію ухвали надіслати до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Львівській області для подальшого скерування та виконання адміністрацією Державної прикордонної служби України.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформацію щодо справи, що розглядається учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет веб-адреса сторінки: http://court.gov.ua; https://tk.lv.court.gov.ua/.

Повний тексту судового рішення складано 20.09.2022 року.

Суддя Р.І. Ференц