КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 761/939/22
провадження № 22-ц/824/7650/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Семенюк Т. А., Ящук Т. І.

при секретарі Полянчук І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дударенко Анни Михайлівни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року в складі судді Волошина В.О., в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про припинення податкової застави рухомого майна,

встановив:

10.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної податкової служби України, в якому просив припинити податкову заставу рухомого майна, яка зареєстрована у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 26.10.2020 за № 28227334 та належить ОСОБА_1 на підставі Акту про проведені електронні торги з реалізації арештованого майна боржника від 01.09.2021, а саме: автомобіль марки CHEVROLET, моделі CAPTIVA, рік випуску 2007, колір - СІРИЙ, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Посилався на ті підстави, що придбав вказаний транспортний засіб на електронних торгах, про що приватним виконавцем складено Акт про проведені електронні торги з реалізації арештованого майна боржника на підставі протоколу проведення електронних торгів №489676 від 14.09.2021.

Зазначив, що попередній власник вказаного автомобіля ОСОБА_2 передав його в заставу ТОВ "Гелексі Фінанс" на підставі укладеного між ними договору від 20 листопада 2019 року.

В Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 21 листопада 2019 року зареєстровано обтяження за № 27238763.

Згідно з відомостями Державного реєстру обтяжень рухомого майна на цей транспортний засіб пізніше накладено обтяження Головним управлінням ДПС у Вінницькій області - податкова застава рухомого майна з 26.10.2020 за №28227334, тобто після реєстрації обтяження - застави ТОВ «Гелексі Фінанс».

З огляду на те, що перебування придбаного на електронних торгах рухомого майна в податковій заставі порушує його право на розпорядження своєю власністю, просив позов задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року відмовлено у відкритті провадження в справі. Роз`яснено ОСОБА_1 , що з вказаними вимогами слід звертатись в порядку адміністративного судочинства.

11.05.2022 представник ОСОБА_1 - адвокат Дударенко А. М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Стягнути з відповідача судові витрати.

Свої доводи обґрунтовує тим, що спір між сторонами виник у зв`язку з відмовою відповідача звільнити з-під податкової застави транспортний засіб, право власності на який набув позивач.

Заявлена вимога спрямовані на захист цивільних прав та інтересів позивача, спір не стосується захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, тобто не є публічно-правовим.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

В судовому засіданні представник Державної податкової служби України - Івах Г. В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що у результаті проведення електронних торгів №551361 від 25.08.2021 з реалізації лоту №489676 він став переможцем торгів, набувши право власності на транспортний засіб марки «Chevrolet» моделі «Captiva», 2007 року випуску, колір - сірий.

Реалізація арештованого майна, яке належало ОСОБА_2 , відбулось у виконавчому провадженні № 65788687 з примусового виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області №127/23051/20 від 25.05.2021 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Гелексі Фінанс» заборгованості.

До відчуження на електронних торгах вказане майно перебувало в заставі ТОВ "Гелексі Фінанс".

В Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 21 листопада 2019 року зареєстровано обтяження №27238763.

Згідно з відомостями Державного реєстру обтяжень рухомого майна на цей транспортний засіб пізніше накладено обтяження Головним управлінням ДПС у Вінницькій області - податкова застава рухомого майна з 26.10.2020 за №28227334, тобто після реєстрації обтяження - застави ТОВ «Гелексі Фінанс».

Обтяження майна податковою заставою порушує його права, як власника майна.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих норм вбачається, що необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 826/27224/15, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 463/6961/18, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Водночас помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії чи рішення суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спір у цій справі виник через наявність перешкод у позивача щодо реалізації його права власності на автомобіль, який він придбав за результатами проведення електронних торгів та на який накладено обтяження у вигляді податкової застави рухомого майна, оскільки у ОСОБА_2 (попереднього власника автомобіля) наявна заборгованість перед бюджетом.

Тобто, спірні правовідносини між сторонами не мають ознак публічно-правового спору, адже позивач не є боржником та не оскаржує дії контролюючого органу, а навпаки, характер цих правовідносин вказує про наявність приватноправового спору, який полягає у тому, що позивач, який вважає себе власником рухомого майна, щодо якого застосовано податкову заставу, фактично просить звільнити це майно від обтяжень.

За таких обставин предметом судового розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення податкового органу як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки усунення перешкод у реалізації позивачем свого права власності на належне йому майно, що вказує на приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що спір в даній справі не має публічно-правового характеру та не відповідає нормативному визначенню адміністративної справи, а тому не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів та має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розподіл судового збору за подання апеляційної скарги здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами розгляду справи.

Керуючись ст. 367, 368, 374-379, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дударенко Анни Михайлівни задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про припинення податкової застави направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 вересня 2022 року.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: Т. А. Семенюк

Т. І. Ящук