Справа №522/8275/19
Провадження №2/522/1463/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Кулябко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики,

ВСТАНОВИВ:

До суду 16.05.2019 року надійшов позов адвоката Капустіна Олександра Борисовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики, у якому позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти у розмірі 262000 грн., та судові витрати у розмірі 6004,20 грн., з яких 2620 грн. судовий збір за подачу позову, 384,20 грн. судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову, 3000 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову вказав, що 16.05.2016 року він з відповідачем ОСОБА_2 уклав договір позики, за яким передав у борг відповідачу 10 тис. доларів США, що станом на 11.05.2019 р. за курсом гривні НБУ складає 262 тис. грн. За умовами договору, позичальник зобов`язаний повернути суму позики до 23.05.2016 р. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, ухиляється від їх виконання, внаслідок чого він змушений звернутися до суду з позовом.

10.07.2019 року до суду надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача.

Ухвалою суду від 22.07.2019 року відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання на 05.09.2019р.

Ухвалою суду від 25.07.2019 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

У підготовче судове засідання 05.09.2019 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи. Підготовче засідання відкладено на 07.10.2019р.

У підготовче судове засідання 07.10.2019 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність, просив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 07.10.2019 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 13.11.2019 р.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.03.2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 липня 2019 року.

Із 17.10.2019 року по 07.04.2020 року матеріали цивільної справи перебували на розгляді в судді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу суду 1ї інстанції від 22.07.2019 року.

Через неявку сторін розгляд справи 18.06.2020 року, 07.10.2020 року був відкладений.

В судове засідання 07.10.2020 року сторони не з`явилися, від представника відповідача надійшла заява про відкладання розгляду справи у зв`язку з укладенням 07.10.2020 р. з відповідачем договору про надання правової допомоги та необхідністю часу для розробки правової позиції та призначення по справі експертизи. Судове засідання відкладено на 15.10.2022р.

У судовому засіданні 15.10.2020 року представник відповідача адв. Бабіна К.О. заявила до суду клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи, проведення якої доручити експертам Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (м. Одеса, вул. Прохоровська, 35, 65005) та на вирішення якої поставити наступні запитання:

- Чи виконана розписка про одержання грошових коштів в борг від імені ОСОБА_2 саме ОСОБА_2 чи іншою особою?;

- Чи виконаний підпис на розписці про одержання грошових коштів в борг від імені ОСОБА_2 саме ОСОБА_2 чи іншою особою.

Згідно обґрунтування клопотання, позовні вимоги вмотивовані тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого позивач передав а відповідач прийняв в борг 10 000,00 (десять тисяч) доларів США. Між тим, вищевказаний договір позивачем не надано, однак надана розписка без зазначення дати та паспортних даних відповідача. Та стороною відповідача заперечується факт написання даної розписки відповідачем.

Судове засідання 15.10.2020 року було відкладено на 19.11.2020 року з роз`ясненням права позивача надати пояснення з приводу клопотання про призначення по справі експертизи.

У зв`язку з продовженням судом іншої цивільної справи розгляд справи 19.11.2020 року відкладений на 19.01.2021 року.

У судовому засіданні 19.01.2021 року були присутні: позивач, відповідач разом із представником ОСОБА_4 ..

Позивачем для огляду суду було надано оригінал розписки на суму боргу 10 000 дол. США, підпис на якій відповідачем заперечувався та факт її написання не визнано. Сторона відповідача наполягала на призначенні по справі судової почеркознавчої експертизи.

Позивач не заперечував проти призначення по справі відповідної експертизи та зазначив, що оригінал розписки надасть для дослідження.

По справі було оголошено перерву до 20.01.2021 з наданням часу на подання документів.

У судове засідання 20.01.2021 року не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином.

Ухвалою суду від 25.01.2021 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на час проведення якої провадження у справі було зупинено.

04.02.2021 року відповідачем ОСОБА_2 подано заяву, у якій, зокрема, вказав, що надати суду вільні зразки підпису та почерку для проведення експертизи не має можливості у зв`язку із їх відсутністю.

До суду 19.02.2020 року матеріали цивільної справи повернуті до суду разом із листом директора ОНІДСЕ від 17.02.2021 року про відсутність оплати вартості експертизи та клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами даної справи, а саме, просив надати вільні зразки почерку та підписів ОСОБА_2 , достовірно виконаних ним самим у оригіналах різних документів, які не пов`язані з даною. Справою, у тому числі максимально наближених за часом виконання до досліджуваного документу (до травня 2016 року).

Сторона відповідача 24.02.2021 року була ознайомлення з листом та клопотанням експерта та було надано строк до 02.04.2021 року для його виконання. Проте до теперішнього часу вимоги експерта не виконані.

27.04.2021 року на адресу суду надійшов лист директора ОНІДСЕ про залишення ухвали суду від 25.01.2021 року без виконання через несплату вартості проведення експертизи та повернення справи.

Ухвалою суду від 29.04.2021 року поновлено провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.06.2021 року.

У судове засідання призначене на 16.06.2021 року з`явився ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Бабіна К.О. надала суду клопотання про відкладення, у зв`язку з зайнятістю в іншому процесі.

Розгляд справи відкладено на 23.06.2021 року.

У судове засідання призначене на 23.06.2021 року з`явилася представник ОСОБА_2 адвокат Бабіна К.О., просила суд повторно призначити по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (м.Одеса, вул.Прохоровська, 35).

ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав клопотання адвоката Бабіної К.О., просив суд повторно призначити по справі судову почеркознавчу експертизу, зазначив, що проведення даної експертизи сплатить. Також зазначив, що знайшов вільні зразки підпису та зобов`язався надати їх суду.

ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Капустін О.Б. у судовому засіданні не заперечували проти клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. ОСОБА_1 просив суд зобов`язати відповідача надати суду вільні зразки підпису протягом 5 діб.

Ухвалою суду від 23.06.2021 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, на час проведення якої провадження у справі було зупинено.

10.09.2021 року від судового експерта надійшов рахунок на сплату витрат, пов`язаних з виконанням експертизи. та клопотання про надання додаткових вільних зразків підпису.

13.09.2021 за вх 100349/21 від судового експерта Мазур О.І, надійшло клопотання про надання додаткових вільних зразків підпису ОСОБА_2

16.09.2021 року судом було вручено адвокату Бабіноі К.О. зазначене клопотання для ознайомлення, після чого 01.10.2021 року на виконання клопотання експерта було надано супровідний лист з копією квитанції про оплату за експертизу та зобов`язання надати вільні зразки підпису впродовж зазначеного у клопотанні.

01.10.2021 року адвокатом Бабіною К.О. на виконання клопотання експерта було надано супровідний лист з копією квитанції та зобов`язання надати вільні зразки підпису впродовж зазначено у клопотанні експерта строку.

05.10.2021 року на адресу експертної установи направлено повідомлення про оплату розрахунку за проведення експертизи з копією квитанції від 01.10.21 року за вх.106882/21. 26.10.2021 року на адресу експертної установи було направлено лист щодо вирішення питання про проведення експертизи з урахуванням часткового виконання клопотання експерта.

02.11.2021 року на адресу експертної установи було направлено лист, в якому зазначалось, що клопотання експерта від 10.09.2021року за №19/116/8/7-17483-2021 №40 виконано частково, та у зв`язку з не наданням вільних зразків почерку, суд просив провести експертизу на підставі наявних в матеріалів справи доказів.

08.11.2021 року з ОНІДСЕ на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи №СЕ-19/116-21/14796-ПЧ від 29.10.2021 року.

До суду 06.12.2021 року матеріали цивільної справи були повернуті до суду разом із листом директора ОНІДСЕ від 02.12.2021 року, в якому запропоновано окремою ухвалою призначити судову почеркознавчу експертизу.

Ухвалою суду від 13.12.2021 року поновлено провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.02.2022 року.

У судове засідання призначене на 01.02.2022 року ОСОБА_2 не з`явився, представник адвокат Бабіна К.О. надала суду заяву, в якій просила справу повторно направити для проведення почеркознавчої експертизи до Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Також просила справу розглядати за відсутністю сторони відповідача.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій не заперечував проти направлення справи для проведення почеркознавчої експертизи. Також просив справу розглядати за його відсутністю.

Ухвалою суду від 04.02.2022 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, на час проведення якої провадження у справі було зупинено.

20.04.2022 року з ОНІДСЕ на адресу суду надійшли матеріали цивільної справи з клопотанням експерта №СЕ-19/116-22/3863/ПЧ від 06.04.2022 року про надання додаткових вільних зразків підпису та оригіналу квитанції про здійснення оплати експертного висновку, та рахунок-фактура №2022-3466 від 06.04.2022 року.

28.04.2022 року представник ОСОБА_2 адвокат Бабіна К.О. на електронну адресу суду надала клопотання, в якому зазначила про наявність в матеріалах справи оригіналу квитанції про здійснення оплати експертного висновку та вільних зразків почерку ОСОБА_2

07.06.2022 року з ОНІДСЕ на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи №СЕ-19/116-22/3863-ПЧ від 30.05.2022 року.

Ухвалою суду від 10.06.2022 року поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті на 20.06.2022 р.

В судове засідання 20.06.2022 р. з`явився представник позивача, відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про причини не явки суд не повідомляли.

Суд, у зв`язку із неявкою відповідача та його представника розгляд справи відклав на 11.07.2022р.

20.06.2022 року через електронну пошту суду представником відповідача адвокатом Бабіною К.О. подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із її перебуванням за кордоном та перебуванням відповідача у відрядженні.

22.06.2022 року через електронну пошту суду представником відповідача адвокатом Бабіною К.О. подано клопотання про проведення почеркознавчої експертизи на підставі наявних в матеріалах справи зразків почерку ОСОБА_2 .

В судове засідання 11.07.2022 року сторони не з`явилися, про причини не явки суд не повідомляли. Розгляд справи відкладено на 12.09.2022 р.

В судове засідання 12.09.2022 року з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з урахуванням пояснень, наданих раніше.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у поясненнях, наданих раніше. Вказала, що відповідач не писав жодних розписок. Зазначила, що надати необхідні для проведення почеркознавчої експертизи вільні зразки підпису не має можливості, оскільки такі відсутні, у зв`язку з чим вважала не доцільним вирішувати питання про експертизу.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу грошову позику у розмірі 10000 дол. США, строком повернення до 23.05.2016 року.

Про отримання позики відповідачем було складено письмову розписку від 16.05.2016 року (а.с.7), копія якої надана позивачем до позову та долучений оригінал вказаної розписки, який містить у конверті (а.с. 95).

В зазначений строк відповідач суму позики не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

При цьому, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За такого, укладений сторонами в простій письмовій формі договір позики є правомірним за презумпцією, яку має достатніми належними та допустимими доказами має спростувати відповідач.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18), за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування ст. ст. 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі № 6-1967цс15.

Суд неодноразово за клопотанням відповідача призначав по справі судову почеркознавчу експертизі задля повного та об`єктивного розгляду справи.

Натомість призначена за клопотанням сторони відповідача експертиза не була проведена, у зв`язку з тим, що відповідачем на виконання вимог клопотання експерта не було надано додаткових вільних зразків підписів, виконаних у документах, максимально наближених за часом, способом та умовами виконання з досліджуваним документом за 2016 рік (не менше 10-15 документів); додаткових вільних зразків почерку, виконаних у документах, максимально наближених за часом, способом та умовами виконання з досліджуваним документом за 2016 рік (не менше 10-15 документів); оригіналу квитанції про здійснення оплати експертного висновку.

Таким чином, презумпція правомірності укладеного між сторонами договору позики від 16.05.2016 року нічим не спростована, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача боргу за вказаним договором.

Позивач згідно даних зобов`язальних правовідносин належним чином виконав умови договору позики від 16.05.2016 року, передав відповідачу зазначену суму, а відповідач зобов`язання у цілому не виконав та в добровільному порядку борг не повернув.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №753/2362/17 тлумачення абзацу 1 частини першої статті 1046, абзацу 1 частини першої статті 1049 ЦК України дозволяє стверджувати, що законодавцем не забороняється стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті. Більше того, цивільним законодавством покладається обов`язок на позичальника повернути те, що він отримав на підставі договору позики. Це підтверджується використанням таких формулювань: «зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості» (абзац 1 частини першої статті 1046 ЦК України); «позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)» (абзац 1 частини першої статті 1049 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц зроблено висновок, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у визначеному позивачем у позові розмірі 262000,00 грн., оскільки суд не має права виходити за межі заявлених позовних вимог.

Виходячи з положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, розглянувши справу в межах визначених предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не спростовані відповідачем належним чином, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

В порядку статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно договору про надання правової допомоги від 06.05.2019 р., останній укладено між адвокатом Капустіним О.Б. та ОСОБА_1 , щодо надання останньому адвокатом правової допомоги пов`язану з представленням інтересів по цивільній справі, пов`язаній із стягненням грошових коштів з ОСОБА_2 . Пунктом 4.1 договору передбачено, що гонорар адвоката складає 3 тис. грн. (а.с. 9-10). Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №06/05 від 06.05.2019 р., ОСОБА_1 сплачено адвокату Капустіну О.Б. 3 тис. грн. (а.с. 11).

Крім того, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в загальній сумі 3004,20 (а. с. 1, 2).

Оскільки позов підлягає задоволенню, в силу ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати: сплачений останнім судовий збір на суму 3004,20 грн. - за подачу позову та 3000 грн. витрат пов`язаних із розглядом справи витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст.10, 11, 15, 16, 526, 530, 533, 536, 545, 612, 625, 626, 1046-1050 ЦК України, ст.ст.2, 4, 12, 13, 27, 76, 81, 95, 133, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 353, 354, 496 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про стягнення позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) борг у розмірі 262000,00 грн. (двісті шістдесят дві тисячі гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати у розмірі 6004 грн. (шість тисяч гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 22 вересня 2022 року.

Суддя: Л.В. Домусчі