Справа №345/2346/22
Провадження № 2/345/845/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2022 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кардаш О.І.

з участю секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог Калуський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який після смерті своєї матері ОСОБА_5 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично прийняв спадщину житловий будинок по АДРЕСА_1 . Зазначає, що його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1990 року по 07.04.1993 року. Однак, після розірвання шлюбу батьки помирилися і не припинили фактичні шлюбні стосунки та продовжили спільно проживати як сім`я. Так, вони проживали спільно до його народження і ще деякий час після його народження. Проте, так як він народився вже після розірвання шлюбу у період фактичного спільного проживання батьків, то в його свідоцтві про народження відомості про батька зазначені зі слів матері у відповідності до ст. 135 СК України як ОСОБА_6 .

Як зазначає позивач, ОСОБА_4 визнавав своє батьківство по відношенню до нього, піклувався про нього, називав сином, утримував, виховував, опікувався, спільно проводив дозвілля, так як він був і його єдиною дитиною. Після смерті батькових батьків деякий час разом проживали. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько раптово помер, не встигнувши оформити на нього заповіт. Інших спадкоємців у батька не було, був неодружений, батьки його померли , а рідних братів чи сестер в нього також немає. Тому, у встановлений законом строк він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька у зв`язку з неможливістю встановити факт родинних відносин між ним та його батьком. Саме тоді він фактично і дізнався, що в нього в свідоцтві про народження батько записаний по дівочому прізвищі матері - ОСОБА_7 та з її слів, і правильно вказано тільки його ім.»я та по-батькові ОСОБА_8 .

Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що іншим порядком вирішити питання визнання батьківства неможливо, позивач просить задовольнити його заяву.

Представник позивача- адвокат Лютак Л.Л. в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, згідно якої просить суд розгляд даної справи проводити без її участі, позов визнає повністю, не заперечує проти задоволення, підтверджує, що ОСОБА_1 являється сином ОСОБА_4 і внуком її рідної сестри ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Представник третьої особи начальник Калуського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Очкур І. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 про встановлення батьківства без її участі, при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_9 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала та зазначила, що вона є матір`ю позивача ОСОБА_1 , а батьком його є ОСОБА_4 , з яким на момент народження сина вони перебували у розірваному шлюбі, однак фактично проживали однією сім`єю. Тому при реєстрації народження сина у свідоцтві про народження у графі батько було зазначено дані з її слів. Вказала, що батько з сином постійно підтримували стосунки, тому син і не звертав уваги на те, що саме вказано у свідоцтві про його народження.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила , що позивач ОСОБА_1 являється сином ОСОБА_4 , і за життя останнього вони постійно підтримували стосунки як батько та син.

Аналогічні покази в судовому засіданні надала свідок ОСОБА_11 .

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Суд, вислухавши думку учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями125,130 Сімейного кодексу України.

Передумовою звернення до суду із позовною заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 02.09.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1

(а.с. 13).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 та відповідного Витягу з Державного реєстру актів-цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, вбачається, що в графі «батько» вказано « ОСОБА_6 », відомості записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.6,7).

В травні 2022 року ОСОБА_1 , вважаючи себе сином померлого, звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Перегінець Л.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4-5).

Відповідно до змісту ч.1, ч.2 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст.128 СК Україниу разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_1 подано до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Перегінець Л.В. заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому вбачається спір про право та позивач обрав спосіб захисту своїх прав в порядку позовного провадження.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили.

Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Пунктом 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`передбачено, що оскільки підстави визнання батьківства за рішенням суду, зазначені уст.128 СК Україниістотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених уст.53 КпШС, суди повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 народився у 1995 році, суд застосовує до вказаних правовідносин норми Кодексу про шлюб та сім"ю, а саме норми ч.2 ст.53 КпШС України.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Згідно норм вказаної статті, у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

В третьому абзаці п.13постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення`зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Як встановлено судом, відомості, щодо батька дитини, які зазначені у свідоцтві про народження ОСОБА_1 щодо батька дитини, зокрема його імені та по-батькові, відповідають імені та по-батькові ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також факт батьківства підтверджується матеріалами справи, свідченнями сторін та свідків. Вказані обставини підтверджують доводи позивача, вказані у позовні заяві про встановлення батьківства щодо того, що під час народження ОСОБА_1 його батьки не перебували в шлюбі між собою, та відомості про батька було вказано зі слів матері.

Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦПК Україниу рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ч.1ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне йому для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вважає, що дослідженими у судовому засіданні доказами, якими є письмові матеріали справи, фотокарточки, на яких зображені позивач разом з померлим ОСОБА_4 та їх родичами, підтверджується наявність родинних зв`язків між позивачем ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_4 , який вважав себе його батьком.

Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленими в судовому засіданні, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СУДДЯ:

Повний текст рішення виготовлено 22.09.2022