Справа №472/20/21Головуючий суду першої інстанції - Орленко Л. О.
Провадження №22-ц/812/787/22 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю.,Самчишиної Н. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2022 року, ухвалене о 16 год 10 хв під головуванням судді Орленко Л. О. в приміщенні суду у смт Веселинове Миколаївської області, повний текст якого складено 14 липня 2022 року, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

У С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_3 подала до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 за період з січня по листопад 2020 року.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2022 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

З ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів за період з січня по листопад 2020 року в сумі 13 821,75 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 208,78 грн.

Крім того з ОСОБА_1 на користь Держави стягнуто судовий збір в сумі 548,78 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд виходив із того, що наявні підстави для стягнення пені та витрат на професійну правничу допомогу у вказаному ним розмірі.

Не погодившись із вказаним рішенням у частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, ОСОБА_1 подав через свого представника апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив рішення суду в оскаржуваній частині скасувати.

Обґрунтовуючи свою скаргу, відповідач вказував, що позивач не зверталася до суду із клопотанням про стягнення судових витрат. Докази понесення таких витрат подала із порушенням порядку, передбаченим нормами процесуального законодавства.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Визначаючи суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року в справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Згідно з ч.9 ст.83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

З матеріалів справи вбачається, що 04 січня 2021 року ОСОБА_3 подала до суду позовом до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів в сумі 35 281,30 грн.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 зменшила розмір позовних вимог до 22 869,00 грн.

18 жовтня 2021 року ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій повідомляла, що цього дня уклала із адвокатом Трубою К. Б. договір про надання правової допомоги.

Матеріали справи свідчать, що вказаний представник приймала участь у розгляді справи.

08 лютого 2022 року представник позивача Труба К. Б. подала до суду заяву, в якій просила долучити до матеріалів справи докази понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: договір про надання правової допомоги від 18 жовтня 2021 року, додаток до договору №1, яким визначено, що розмір винагороди адвоката по справі складає 2000 грн, квитанції про сплату ОСОБА_3 суми гонорару, а також фіскальний чек на підтвердження надсилання доказів відповідачу.

Вказані докази долучені судом до матеріалів справи.

З поданого представником позивача додатку №1 до договору про надання правової допомоги вбачається, що обсяг робіт, виконаних адвокатом становить: надання правових консультацій, ознайомлення з матеріалами справи, участь у судових засіданнях, поїздки з м. Миколаєва до смт Веселинове Миколаївської області для участі у судових засіданнях та підготовка необхідних процесуальних документів. Розмір оплати правничої допомоги є фіксованим і становить 2000 грн.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2022 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача стягнуто витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1208,78 грн.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення в оскаржуваній частині, дотримуючись вимог цивільного процесуального законодавства.

Сума витрат на професійну правничу допомогу, яка стягнута з відповідача на користь позивача, враховує конкретні обставини справи та відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, обґрунтованості таких витрат.

Доводи апелянта про те, що позивачем порушено порядок надання доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу спростовуються матеріалами справи, які містять фіскальний документ поштового відділення про відправку доказів по справі відповідачу.

Що ж стосується посилань відповідача на те, що позивач не заявляла клопотання про стягнення судових витрат, то вони є хибними, оскільки подання доказів сплати витрат та заяви про їх долучення до матеріалів справи і є тим кроком, який свідчить про бажання позивача отримати компенсацію цих витрат.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду в оскаржуваній частині.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 06 липня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

Н. В. Самчишина

Повний текст постанови складено 21 вересня 2022 року.