БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1573/22
Провадження № 2/497/516/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря - Деревенського І.Ю.,

без участі сторін,

розглянувши, у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Болград, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що не проживали за однією адресою разом зі спадкоємцем на момент смерті,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким встановити юридичні факти, що:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з січня 2008 року, в тому числі не проживав за вказаною адресою на момент смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2006 року, в тому числі не проживав за вказаною адресою на момент смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з літа 2014 року, в тому числі не проживала за вказаною адресою на момент смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_5 ,

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/6 частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , земельних ділянок, розташованих на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області та іншого майна.

Чоловік ОСОБА_5 постійно проживав та був зареєстрований по день своєї смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Вона позивач, є дружиною померлого ОСОБА_5 , та прийняла спадщину як спадкоємець першої черги за законом після смерті чоловіка фактом свого постійного проживання разом з ним на момент його смерті в одному домоволодінні.

Однак, на момент смерті ОСОБА_5 з ними в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані їх діти: син ОСОБА_2 , син ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_6 , які фактично не проживали за зазначеною адресою:

- син ОСОБА_2 - з січня 2008 року;

- син ОСОБА_4 - з 2006 року;

- донька ОСОБА_3 - з літа 2014 року.

Син ОСОБА_2 приблизно у січні 2008 року виїхав до Російської Федерації на заробітки та залишився там проживати по теперішній час. Проживає та працює в м.Довгопрудний Московської області. Востаннє приїжджав на поховання батька.

Син ОСОБА_4 зі своєю сім`єю проживає у власному будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Донька ОСОБА_3 влітку 2014 року разом зі сім`єю виїхала в м. Довгопрудний Московської області Російської Федерації, де працює та проживає.

Встановлення цього юридичного факту позивачу необхідно для вирішення питання про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначене стало приводом для звернення до суду.

Ухвалою від 19.08.2022 року відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 09:00 годину 05.09.2022 року (а.с.18), про що повідомлено сторони (а.с.19-21).

В підготовче засідання 05.09.2022 року:

-позивач прибула, не відмовлялася від своїх вимог, наполягала на їх задоволенні;

-відповідач ОСОБА_2 - не прибув, однак на електронну пошту суду надіслав заяву про визнання позовних вимог, яка ним не була підписана (а.с.23);

-відповідач ОСОБА_3 - також не прибула, на електронну пошту суду надіслала заяву про визнання позовних вимог, яка неоформлена належним чином, а саме не підписана заявником (а.с.24-25);

-відповідач ОСОБА_4 не прибув, причини не явки не повідомив, хоча повідомлений належним чином (а.с.21-22).

За участю позивача ОСОБА_4 , суд відклав підготовче засідання на 09:00 годину 21 вересня 2022 року (а.с.27, 29), по що повідомив сторін по справі (а.с.28, 30, 31).

В підготовче засідання 21.09.2022 року:

-позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою (а.с.28) - не прибула. На адресу суду подала заяву, згідно якої наполягала на своїм вимогах, просила їх задовольнити (а.с.32).

-відповідач ОСОБА_2 - позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити та розгляд справи провести у його відсутність (а.с.40-41);

-відповідач ОСОБА_3 не прибула, позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити та розгляд справи провести у її відсутність (а.с.38-39);

-відповідач ОСОБА_4 не прибув, через канцелярію суду подав заяву, власноручно написану про визнання позовних вимог, та проведення розгляду справи у його відсутність (а.с.37).

Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , про що складно запис акту про смерть №682 від 18.09.2021 Болградським відділом реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на підставі якого видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки, домоволодіння в с.Василівка, тощо.

Спадкоємцями за законом першої черги є:

-дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 07.12.1971 року Василівською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.7);

-син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 21.07.1977 року, виданого Василівською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.8);

-донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 23.02.1984 року народження, виданого Василівською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.10) та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 від 25.04.2014 року, виданого Болградським відділом реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.11);

-син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 22.11.1981 року, виданого Василівською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.9).

Згідно довідки Василівської сільської ради Болградського району Одеської області №545 від 01.08.2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 1975 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.12).

Крім цього, за даними Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, зазначеними в довідці №556 від 10.08.2022 року (а.с.13) вбачається, що згідно особового рахунку № НОМЕР_7 погосподарської книги №3, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 станом на 14.04.1991 року відносилось до суспільної групи колгоспний двір, та в ньому були зареєстровані і проживали: - голова двору ОСОБА_5 , його дружина ОСОБА_1 , та їх діти: ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 .

На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 спадкодавця ОСОБА_5 у спадковому будинку були зареєстровані: дружина ОСОБА_1 , їх діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , та онуки: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (а.с.13).

Інформація щодо зареєстрованих осіб в спадковому домоволодінні також підтверджується довідкою Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, зазначеними в довідці №544 від 01.08.2022 року (а.с.14).

Комісією Василівської сільської ради Болградського району Одеської області у складі працівників апарату виконкому Василівської сільської ради Болградського району Одеської області: Кунєвою Катериною Дмитрівною, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 було проведено опитування свідків (а.с.15):

- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_11 зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт НОМЕР_8 виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 14.06.2002 р.);

- ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт громадянина України № НОМЕР_9 виданий органом 5129 дата видачі 16.09.2020 р.).

В результаті опитування було встановлено наступне:

- ОСОБА_2 приблизно з січня 2008 року не проживає за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 . Він у січні 2008 року виїхав до Росії як заробітчанин та й лишився там по теперішній час. Проживає та працює в Московській області. Додому до батьків в гості приїжджав дуже рідко. Востаннє приїжджав па похорони батька.

- ОСОБА_3 не проживає за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 . Влітку 2014 року вона виїхала до Росії разом зі сім`єю, працює та проживає в Московській області. Додому до батьків в гості приїжджала дуже рідко. Востаннє приїжджала на похорони свого батька.

- ОСОБА_4 дійсно зареєстрований, але не проживає в батьківському будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 приблизно з 2006 року. Він разом зі своєю сім`єю проживає у власному будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Цим самим свідки підтверджують те, що ОСОБА_2 з січня 2008 року, ОСОБА_4 з 2006 року, ОСОБА_3 з 2014 року, не проживають разом з батьками в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

На час смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , його діти ОСОБА_2 , 1977 р.н., ОСОБА_4 , 1981 р.н., ОСОБА_3 ,1984 р.н. за адресою: АДРЕСА_1 - не проживали.

З ним проживала лише його дружина - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_13 , яка на протязі останнього року його життя доглядала за ним, так як він тяжко хворів.

Зазначений Акт опитування свідків підписаний самими свідками, усіма членами комісії, секретарем виконкому Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Івановою І.І., та скріплено гербовою печаткою Василівської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.15).

Крім цього, Василівською сільської ради Болградського району Одеської області надано суду довідки 05.09.2022 року за №№598, 599, 600 за підписами сільського голови Бойчева П. та секретаря Іванової Г. Василівської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.34-36) згідно яких:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.34)

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.35)

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.36),

зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але тривалий час фактично не проживають: з 2008 року, з 2014 року, з 2006 року відповідно (а.с.34-26).

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Положеннями ч.ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно- територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Згідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч. 1 ст.1296 ЦК України).

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Аналогічно і щодо факту не проживання особи за певною адресою.

Отже, реалізація права на спадщину позивачем ОСОБА_4 за законом, в тому числі, залежить від встановлення судом факту не проживання осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, який має юридичне значення для заявника.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом достовірно встановлено, що відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , не проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 протягом тривалого часу, тобто за довго до його смерті, що підтверджено у сукупності доказами у справі.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

Метою встановлення факту не проживання відповідачів зі спадкодавцем, є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна позивачем, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту, а саме про визнання осіб, тобто відповідачів такими, що не проживали за однією адресою зі спадкодавцем на час його смерті.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95, 200, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, , 354, 355 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що не проживали за однією адресою разом зі спадкоємцем на момент смерті задовольнити.

Вважати встановленим юридичні факти проте, що:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2008 року, в тому числі не проживав за вказаною адресою на момент смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2006 року, в тому числі не проживав за вказаною адресою на момент смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2014 року, в тому числі не проживала за вказаною адресою на момент смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: __________ С.В.Кодінцева