Справа № 752/506/20
Провадження № 2/752/1033/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.08.2022 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі: головуючого по справі судді - Мазура Ю.Ю.,

секретаря - Луценко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Новозовадське» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Павелко Ксенії Володимирівни, ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Новозовадське» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Павелко К.В., ОСОБА_2 , у якому просить скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , номер запису про право власності: 23768601, здійсненого державним реєстратором Павленко К.В., Київська філія комунального підприємства «Новозовадське» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області, м. Київ, на підставі договору позики, серія та номер: 352, виданий 27.01.2014, приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А., договору іпотеки, серія та номер: 353, виданий 27.01.2014, приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А.; внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування запису про право власності за №23768601, здійсненого державним реєстратором Павленко К.В., Київська філія комунального підприємства «Новозовадське» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області, м. Київ, на підставі договору позики, серія та номер: 352, виданий 27.01.2014, приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А., договору іпотеки, серія та номер: 353, виданий 27.01.2014, приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А.

Позов обґрунтований тим, що 27.01.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А. та зареєстрований в реєстрі за №353, відповідно до умов якого зазначеним договором було забезпечено вимоги іпотекодержателя, що випливають з договору позики, укладеного 27.01.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А. та зареєстрованого в реєстрі за №352. Предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.12.2013, виданого приватним нотаріусом КМНО Вербовською Д.В. за реєстровим №2419.

01.12.2017 державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «Новозовадське» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Павелко К.В. було зареєстровано право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 за іпотекодержателем ОСОБА_2 на підставі договору позики та договору іпотеки.

Позивач вказує, що під час вказаної державної реєстрації речових прав на нерухоме майно державним реєстратором було порушено Договір іпотеки від 27.01.2014, Закон України «Про іпотеку» та Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою КМ України від 25.12.2015 №1127, оскільки ОСОБА_1 не отримував у встановленому законом порядку вимогу про усунення порушень умов основного договору.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.01.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києві від 02.03.2021 постановлено витребувати від Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) належним чином засвідчену копію реєстраційної справи на об?єкт нерухомого майна - на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00.

Відповідач подав до суду відзив на позов разом з клопотанням про поновлення строку для його подання, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки перед зверненням стягнення на предмет іпотеки він у відповідності до умов Договору іпотеки від 27.01.2014 та Закону України «Про іпотеку» надіслав позивачу вимогу про необхідність у тридцятиденний строк усунути порушення зобов`язання за Договором позики від 27.01.2014.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач державний реєстратор Київської філії комунального підприємства «Новозовадське» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Павелко К.В. в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду від них не надходило.

Представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та буз участі відповідача, просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі з підстав, наведених у відзиві.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що 27.01.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А. та зареєстрований в реєстрі за №352 (далі - Договір позики).

Згідно п. 1. Договору позики позичальник отримує від позикодавця , а позикодавець передає у позику позичальнику грошову суму в розмірі 256973,75 грн., що за курсом продажу доларів США ПАТ КБ «Правекс-Банк» станом на 27.01.2014 складає 30250,00 доларів США.

У п. 2.1. Договору позики сторони домовились, що в строк до 27.02.2014 поверненню підлягає сума у гривнях, еквівалентна 875,00 доларів США за курсом їх продажу ПАТ КБ «Правекс-Банк» станом на дату здійснення платежу; в строк до 27.03.2014 поверненню підлягає сума у гривнях, еквівалентна 875,00 доларів США за курсом їх продажу ПАТ КБ «Правекс-Банк» станом на дату здійснення платежу; в строк до 27.04.2014 поверненню підлягає сума у гривнях, еквівалентна 875,00 доларів США за курсом їх продажу ПАТ КБ «Правекс-Банк» станом на дату здійснення платежу; в строк до 27.05.2014 поверненню підлягає сума у гривнях, еквівалентна 875,00 доларів США за курсом їх продажу ПАТ КБ «Правекс-Банк» станом на дату здійснення платежу; в строк до 27.06.2014 поверненню підлягає сума у гривнях, еквівалентна 875,00 доларів США за курсом їх продажу ПАТ КБ «Правекс-Банк» станом на дату здійснення платежу; в строк до 27.07.2014 поверненню підлягає сума у гривнях, еквівалентна 25875,00 доларів США за курсом їх продажу ПАТ КБ «Правекс-Банк» станом на дату здійснення платежу.

Вказана позика є безпроцентною та остаточний розрахунок за цим договором має бути здійснений не пізніше 27.07.2014 (п. 3 Договору позики).

Пунктом 4 Договору позики встановлено, що за прострочення виконання зобов`язань за цим договором більше ніж на три дні позичальник виплачує пеню в розмірі, що еквівалентний 10% від суми простроченого зобов`язання на день нарахування пені за кожний день прострочення починаючи з першого дня прострочення.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК України).

Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Цивільний кодекс України передбачає спеціальні способи, які забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань боржником і які є видами забезпечення виконання зобов`язань.

Таке забезпечувальне зобов`язання має акцесорний, додатковий до основного зобов`язання характер і не може існувати окремо від основного. Одним з видів акцесорного зобов`язання є іпотека.

У п. 6 Договору позики сторони погодили, що з метою забезпечення зобов`язань за цим договором сторони зобов`язуються в порядку та в строки визначені цим договором укласти договір іпотеки.

На виконання положень Договору позики 27.01.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А. та зареєстрований в реєстрі за №353, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.12.2013, виданого приватним нотаріусом КМНО Вербовською Д.В. за реєстровим №2419 (далі - Договір іпотеки).

Відповідно до п. 5.1. Договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником умов основного договору іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Сторони цього договору дійшли згоди, що звернення на предмет іпотеки буде здійснюватися шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у цьому договору (п. 5.2. Договору іпотеки).

Згідно пунктів 6.3., 6.4., 6.6. та 6.7. Договору іпотеки сторони вирішили, що іпотекодержатель у разі порушення боржником зобов`язань за основним договором, задовольняє забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є дане застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за основним договором. У разі невиконання або неналежного виконання боржником умов основаного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Вимога про усунення порушень надсилається поштою рекомендованим листом або кур`єрською службою. Письмова вимога направляється за місцезнаходженням іпотекодавця, зазначеним у цьому договорі. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та чинного законодавства.

За приписами ст. 1 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

У ст. 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

За приписами п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок), для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Відповідно до п. 61 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, державний реєстратор у ході її проведення приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

01.12.2017 державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «Новозовадське» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Павелко К.В. внесено запис про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 на підставі договору позики, серія та номер: 352, виданий 27.01.2014, приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А., договору іпотеки, серія та номер: 353, виданий 27.01.2014, приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А., про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.12.2017 №106431361.

Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи №00 ( АДРЕСА_2 ), наданої Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), 20.05.2014 ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса КМНО Коновалової Е.А. із клопотанням про направлення громадянину ОСОБА_1 письмової вимоги про необхідність усунення порушень виконання умов Договору позики від 27.01.2014 та сплату грошових коштів у сумі 35762,5 доларів США протягом тридцяти днів з дня вручення вимоги та повідомлення, що у разі непогашення заборгованості ОСОБА_1 у повному обсязі - ОСОБА_2 буде звернено стягнення на предмет іпотеки на підставі Договору іпотеки від 27.01.2014.

20.05.2014 приватний нотаріус КМНО Коновалова Е.А. склала лист №153/02-24 на ім`я та адресу ОСОБА_1 , яким передала останньому вимогу ОСОБА_2 .

Так, ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , представляти його інтереси у всіх державних та недержавних органах та установах при здійснені державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_1 , про що свідчить копія Довіреності від 10.02.2015, посвідченої приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А. та зареєстрованою в реєстрі за №441, що міститься в матеріалах реєстраційної справи №00 ( АДРЕСА_2 ), наданої Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах реєстраційної справи №00 ( АДРЕСА_2 ), наданої Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), 09.04.2015 ОСОБА_1 особисто отримав повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке 23.03.2015 було надіслано ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 .

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, наданого відповідачем, 29.10.2015 ОСОБА_1 особисто отримав повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке 21.10.2015 було надіслано приватним нотаріусом КМНО Коноваловою Е.А.

05.11.2014 приватний нотаріус КМНО Коновалова Е.А. видала свідоцтво, згідно якого вказано, що 20.05.2014 вимогу ОСОБА_2 передано ОСОБА_1 , заява була вручена 02.10.2014, про що зазначено в кур`єрському повідомленні про вручення. Будь-яких заяв чи іншої відповіді від ОСОБА_1 на адресу приватного нотаріуса не надходило.

25.12.2015 приватний нотаріус КМНО Коновалова Е.А. видала свідоцтво, згідно якого вказано, що 20.05.2014 вимогу ОСОБА_2 передано ОСОБА_1 , заява була вручена 29.10.2015, про що зазначено в поштовому рекомендованому повідомленні про вручення. Будь-яких заяв чи іншої відповіді від ОСОБА_1 на адресу приватного нотаріуса не надходило.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Новозовадське» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області ПавелкоК.В., ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора, оскільки матеріали справи містять докази факту отримання позивачем ОСОБА_1 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 27.01.2014, відповідач ОСОБА_2 набув право на зверненння стягнення на предмкт іпотеки у позасудовому порядку, державний реєстратор під час здійснення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки діяв відповідно до положень Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 25.12.2015 №1127.

У порядку ст. 141 ЦПК України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Новозовадське» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Павелко Ксенії Володимирівни, ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.Ю. Мазур