Ухвала

14 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 688/3275/21

провадження № 61-8690ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Хмельницької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Хмельницької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те,

що 29 серпня 2018 року стосовно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, яким його було обвинувачено у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП за те, що 29 серпня 2018 року, о 2 год, керуючи автомобілем «Audi А-6» на перехресті вулиць Соборності - Миру в м. Славуті, не надав перевагу автомобілю «Land Rover» під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода.

11 вересня 2018 року Славутським ВП ГУНП в Хмельницькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000631 внесено відомості про те, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п. п. 12.2, 12.4, 16.1, 16.3 Правил дорожнього руху, в результаті чого ОСОБА_3 були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження та дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 286 КК України. 19 грудня 2019 року його повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення і органом досудового розслідування проведено процесуальні дії у межах зазначеного кримінального провадження: оголошення в розшук та неодноразове зупинення досудового розслідування, відновлення досудового розслідування, звернення до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відмова слідчого судді у задоволенні таких клопотань, скасування ухвалами слідчого судді постанов слідчого про зупинення досудового розслідування, ухвалення постанов про закриття кримінального провадження та їх скасування ухвалами слідчого судді Славутського міськрайонного суду та Хмельницького апеляційного суду.

Позивач вказував, що 07 вересня 2021 року постановою старшого слідчого СВ ВРЗСТ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області провадження у справі закрито на підставі положень абзацу 14 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування без посилання на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.

Позивач зазначав, що він перебував під слідством 3 роки і, оскільки через незаконне та сфальсифіковане притягнення його до кримінальної відповідальності (повідомлення про підозру, оголошення в розшук, звернення до суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою) йому завдано моральної шкоди, що проявилася у стражданнях через порушення звичних для нього життєвих зв`язків, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя, зокрема, доводити на слідстві та у суді свою невинуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а тому, саме з підстав незаконного повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, позивач просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на його користь 300 000 грн моральної шкоди та 46 000 грн, сплачених адвокату за надання правової допомоги, як матеріальну шкоду, а всього 346 000 грн.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області

від 21 квітня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 60 000 грн. У решті позову відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 17 серпня 2022 року рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області

від 21 квітня 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Компенсовано в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України Хмельницькій обласній прокуратурі та Головному управлінні Національної поліції в Хмельницькій області сплачений судовий збір за подання апеляційних скарг по 1 362 грн кожному.

02 вересня 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 серпня 2022 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року

у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала,

що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права

на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень

res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу, тобто ціна позову становить 346 800 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481 грн х 250 = 620 250 грн).

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, зазначена справа є незначної складності, тому є малозначною відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Доводи щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає необґрунтованими та не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі, оскільки зазначені доводи зводяться до заперечення встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, зводиться до спроби переконати суд у необхідності втрутитися у зміст рішень, ухвалених судами попередніх інстанції, й в цілому до заперечення результату розгляду справи апеляційним судом та судом першої інстанції, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішень судів попередніх інстанцій тільки через те, що такі рішення оскаржено і скаржник вважає їх незаконними, а тому підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , немає.

Підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Європейський суд з прав людини зазначає, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонструвала наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи (рішення у справі «Азюковська проти України», від 09 жовтня 2018 року, заява № 47921/08).

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб,

так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню,

у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Хмельницького апеляційного суду від 17 серпня 2022 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Хмельницької обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. Ю. Мартєв

І. М. Фаловська