Справа № 950/1393/22
Провадження № 2/950/403/22
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2022 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Косолапа В.М.,

за участі секретаря судового засідання - Ткаченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань в м. Лебедин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Юрій Олександрович, у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 47122, вчинений 16.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення на користь ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованості в розмірі 12882,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в лютому 2022 року ОСОБА_1 дізналась про наявність виконавчого провадження № 68428727 про стягнення з неї заборгованості на користь ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованості в розмірі 12882,00 грн. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження виявилось, що таке здійснюється в ході примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 16.12.2021. Позивач вважає, що спірний виконавчий напис підлягає скасуванню, оскільки нотаріусом було порушено процедуру його видачі, не з`ясовано безспірності заборгованості, при його видачі у нотаріуса була відсутня вимога до боржника, а стягувачем не надано доказів її направлення. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу.

Із отриманих матеріалів виконавчого провадження встановлено, що виконавчий напис здійснено на підставі копії кредитного договору № АG0537470 від 15.11.2018 року (в матеріалах виконавчого провадження містяться на 1 сторінці «Спеціальні умови для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № АG0537470), які не були нотаріально посвідчені, і навіть не містять підпису позивача, тобто нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, який не посвідчений нотаріально.

Ухвалою від 22.08.2022, до відкриття провадження у справі, судом забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису. Ухвалою від 25.08.2022 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились. Представник позивача подав до суду клопотання у якому справу просив розглядати без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представники третіх осіб у судове засідання також не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

16.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 47122 про стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № АG0537470 від 15.11.2018, укладеним з ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованість за кредитним договором № АG0537470 від 15.11.2018. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.02.2020 по 23.10.2021, сума заборгованості складає 12232,00 грн., в тому числі 11100,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1132,00 - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Плата за вчинення виконавчого напису 650,00 грн. (а.с. 10).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Савенка Ю.О. від 01.02.2022 відкрито виконавче провадження № 68428727 про примусове виконання виконавчого напису № 47122 від 16.12.2021 та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованості в розмірі 12882,00 грн. (а.с. 14).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Аналіз п.п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений п.п. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

В межах даної справи відповідачем не надано доказів того, що документи, надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису, підтверджували би безспірність заборгованості позивача. А саме відсутній доказ того, що позивачу направлялась вимога про усунення порушень за кредитним договором і така вимога була отримана позивачем.

Таким чином позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

За таких обставин, суму заборгованості ОСОБА_1 , зазначену у виконавчому написі від 16.12.2021 № 47122, не можна вважати безспірною.

У постанові від 13.10.2021 по справі № 554/6777/17 Верховний Суд зазначив, що на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Суд також зазначає, що спірний виконавчий напис від 16.12.2021 № 47122 вчинено на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Однак таким пунктом Перелік був доповнений постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 року, яка постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, була визнана незаконною та нечинною в частині.

Таким чином, спірний виконавчий напис від 16.12.2021 № 47122 вчинено нотаріусом з порушенням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки пункт 2 такого Переліку на момент видачі напису був нечинним.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.09.2021 по справі № 910/10374/17.

При цьому спірний виконавчий напис вчинено на підставі копії кредитного договору № АG0537470 від 15.11.2018 року «Спеціальні умови для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № АG0537470, яка не є нотаріально засвідченим договором (а.с. 9).

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису від 16.12.2021 № 47122 таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо питання про розподіл судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в додатковій постанові від 30.09.2020 по справі № 201/14495/16-ц.

На підтвердження понесених витрат про надання правничої допомоги до позовної заяви додано: ордер Серії ВІ 1084244, виданий 14.02.2022 (а.с. 25); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ПТ № 2471 від 10.01.2019 (а.с. 17); договір від 11.02.2022 про надання правової допомоги, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до п. 3.3 якого загальна вартість послуг становить 5000,00 грн. (а.с. 26); квитанцію до прибуткового касового ордера від 19.08.2022 на суму 5000,00 грн. (а.с. 28).

Представником позивача надано розрахунок витрат на правову допомогу, відповідно до якого надано наступні послуги: підготовка та направлення адвокатського запиту - 0,5 год. - 250,00 грн., підготовка заяви про забезпечення позову 1,5 год. - 750,00 грн.; підготовка позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - 4 години - 2000,00 грн.; участь у судових засіданням по справі - 2000,00 грн. (а.с. 27).

Суд враховує, що судові засідання по даній справі не проводились, позовна заява та заява про забезпечення позову, які подано до суду одночасно, за змістом фактично ідентичні, що ставить під сумнів обсяг часу, витраченого на складання заяви про забезпечення позову.

Враховуючи обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, враховуючи складність даної справи, яка була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, зважаючи на принципи співмірності судових витрат зокрема із сумою стягнення за спірним виконавчим написом, про скасування якого просив позивач, виходячи з конкретних обставин справи суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу та стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» на користь позивача 1500,00 грн. таких витрат.

Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1488,60 грн., в тому числі 992,40 грн. за подання позовної заяви та 496,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 47122, вчинений 16.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» заборгованості в розмірі 12882,00 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» (03035, м. Київ, вул. Сурікова, 3а, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1488,60 грн. та 1500,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.09.2022.

Суддя Вадим КОСОЛАП