Справа № 362/2738/22
Провадження № 2-др/362/10/22
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

( д о д а т к о в е )

22 вересня 2022 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 вересня 2022 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів недійсними (а.с. 115 116).

07 вересня 2022 року судом отримано заяву позивача про постановлення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат позивачки на правову допомогу (а.с. 121).

Дану заяву також як і справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Дослідивши матеріали справи в частині, що стосується предмету розгляду, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до підставі пункту першого частини другої статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати пов`язані із розглядом справи покладаються на відповідача.

Згідно із нормою частини першої статті 13 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Зокрема, суду було надано витяг із Договору № 0011/фо про надання правової (правничої) допомоги від 11 червня 2022 року разом із копією рахунку № НОМЕР_1 /фо-1 від 11 червня 2022 року та квитанцією від 23 червня 2022 року, з яких вбачається, що позивачкою дійсно оплачено послуги з правової допомоги в сумі 20 000 гривень (а.с. 15, 17, 18).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Одночасно, суд не приймає до уваги та відхиляє доводи позивачки про необхідність стягнення із відповідачів судових витрат у вигляді компенсації оплати правової допомоги в сумі 50 000 гривень 00 копійок, оскільки вказані витрати не підтверджено позивачкою жодними доказами.

Дійсно, за умовами пункту 3 Договору № 0011/фо про надання правової (правничої) допомоги від 11 червня 2022 року, за надання правової допомоги, у випадку виграшу справи на користь клієнтки, остання протягом п`яти днів після ухвалення остаточного судового рішення згідно отриманого рахунку сплачує на поточний банківський рахунок адвоката грошову винагороду (гонорар) у розмірі 50 000 гривень 00 копійок.

Так, остаточне судове рішення було ухвалене 02 вересня 2022 року.

Як наслідок, до дати постановлення цього додаткового рішення по справі, позивачка об`єктивно мала можливість підтвердити факт здійснення нею судових витрат на правову допомогу в розмірі 50 000 гривень 00 копійок відповідно до пункту 3 Договору № 0011/фо про надання правової (правничої) допомоги від 11 червня 2022 року.

Проте, позивачкою не додано до заяви від 07 вересня 2022 року отриманого від адвоката рахунку в розмірі 50 000 гривень 00 копійок та не надано відповідного платіжного документу про здійснення зазначених судових витрат на правову допомогу.

У зв`язку із цим, суд керується нормою пункту 2 частини другої статті 137 ЦПК України, за яким: для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Натомість, позивачкою не надано доказів, які підтверджують здійснення витрат на правову допомогу в сумі 50 000 гривень 00 копійок.

Тобто, на підставі пункту першого частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати пов`язані із розглядом справи у вигляді сплаченої позивачем суми витрат на правову допомогу слід покласти на кожного із відповідачів в рівних частках.

Отже, існують підстави для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат в обсязі, що підтверджено відповідними доказами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою, однак підлягає частковому задоволенню в сумі судових витрат на правову допомогу підтвердженої позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 92, 95, 133, 141, 258, 259, 263 265, 270, 273 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 по 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок з кожного у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного рішення суду 22 вересня 2022 року.