Справа № 342/399/22
Провадження № 2/342/343/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю: секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , жителя АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , жительки АДРЕСА_3 , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 11.07.1988 право власності на житлове господарство по АДРЕСА_1 належало колгоспному двору, головою якого був батько позивача ОСОБА_5 . Право власності зареєстроване на піставі цього свідоцтва Коломийським МБТІ за реєстровим №325 від 11.07.1988, про що свідчить відмітка на свідоцтві про право власності. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» №10436 від 09.05.202 доводиться, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 належало ОСОБА_5 , як голові колгоспного двору. Для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 була надана земельна ділянка площею 0,25 га, що доводиться довідкою Топорівського старостинського округу №22-104 від 17.05.2022. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А» загальною площею 92,5 кв.м, житловою 57,3 кв.м, літньої кухні, стайні, комори, двох сараїв, гаража, вбиральні, криниці, огорожі та вимощення. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по АДРЕСА_1 становить 99300 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. 05.05.2020 ОСОБА_5 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, все що буде належати йому і на що він за законом матиме право, розпорядив ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений серкетарем Топорівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №15. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. Голова колгоспного двору ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 13.11.2021 року, актовий запис № 829. Згідно довідки Топорівського старостинського округу №22-104 від 17.05.2022 на час смерті ОСОБА_5 разом з ним були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 , позивач та її чоловік ОСОБА_6 із сином ОСОБА_7 . Ніхто з перелічених осіб не звертався за виділом частки колгоспного двору. З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернулася до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., де була заведена спадкова справа №257/2021. При вивченні правовстановлюючих документів на спадковий будинок нотаріус встановила, що спадкове житлове господарство належало колгоспному двору без визначення часток його членів. У зв`язку з цим нотаріус відмовила позивачу у видачі документів на спадщину на житлове господарство, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.05.2022. З довідки Топорівського старостинського округу №22-99 від 16.05.2022 вбачається, що станом на 15.04.1991 у житловому господарстві в АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 . Спадкодавець ОСОБА_5 склав на користь позивача заповіт. ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини в Городенківську районну нотріальну контору, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію спадкового житлового господарства як колгоспного двору. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе.

30 травня 2022 року відкрито провадження у даній цивільній справі.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності за кожним на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 13.11.2021 року, актовий заис № 829. Після його смерті відкрилася спадщина. 05.05.2020 ОСОБА_5 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, все що буде належати йому і на що він за законом матиме право, розпорядив доньці ОСОБА_1 , яка подала заяву про прийняття спадщини та заведення спадкової справи. До складу спадщини входить належний спадкодавцю житловий будинок. Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 11.07.1988 право власності на житлове господарство по АДРЕСА_1 належало колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_5 . Право власності зареєстроване на піставі цього свідоцтва Коломийським МБТІ за реєстровим №325 від 11.07.1988 року, про що свідчить відмітка на свідоцтві про право власності. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» №10436 від 09.05.2022 доводиться, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 належало ОСОБА_5 , як голові колгоспного двору. З довідки Топорівського старостинського округу №22-99 від 16.05.2022 вбачається, що станом на 15.04.1991 у житловому господарстві в АДРЕСА_1 проживали голова колгоспного двору ОСОБА_5 , його дружина ОСОБА_2 , та їхні діти ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 . Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 належав п`ятьом членам колгоспного двору по 1/5 частині кожному. Відповідачу ОСОБА_1 належала 1/5 житлового господарства та згідно заповіту ОСОБА_5 вона успадкує належну йому 1/5 частку. Кожен з позивачів не претендує на свої частки у колгоспному дворі, розташованому по АДРЕСА_1 . Однак, для того, щоб офіційно зареєструвати у державного реєстратора свою відмову від права спільної сумісної власності на це майно, позивачі повинні спочатку зареєструвати своє право на це майно. Правовий режим спільної сумісної власності членів колгоспного двору випливає із свідоцтва про право особистої власності ОСОБА_5 , як голови колгоспного двору, та з приписів Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Однак, жодного правовстановлюючого документу, в якому було б визначено право власності всіх членів колишнього колгоспного двору, немає. Предметом судового розгляду є спільні права та обов`язки позивачів та відповідача, що виникли стосовно спільної сумісної власності на майно колишнього колгоспного двору, права сторін у справі на володіння, користування та розпорядження будинком є однорідними. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе.

Ухвалою суду від 27 червня 2022 року зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (справа №342/514/22) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом(справа № 342/399/22), присвоєно об`єднаній справі №342/399/22.

Учасники справи в судове засідання 19.09.2022 не з`явилися. До суду подали заяви про розгляд справи без їх участі, на підставі поданих письмових доказів.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Копією свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 11 липня 1988 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення цього ж виконкому № 110 від 08 червня 1988 року, стверджено, що в цілому домоволодіння, що складається із житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташовані в АДРЕСА_4 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 . Даний жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_5 та записаний в реєстрову книгу за реєстровим №325 від 11.07.1988.

АДРЕСА_4 переіменована на АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою № 22-98, виданою 16.05.2022 Топорівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Із копії виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 10436 від 09.05.2022 слідує, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок, будівлі та споруди по АДРЕСА_4 станом на 31.12.2012 зареєстровано під реєстровим номером № 325 за головою колгоспного двору ОСОБА_5 (форма власності приватна; частка - 1) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 11.07.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 110 від 08.06.1988 р.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 308065166 від 23.08.2022 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_1 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Розмір земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_4 становить площею 0,25 га, що доводиться довідкою № 22-104, виданою 17.05.2022 Топорівським старостинським округом Городенківської міської ради.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1978 році, господарські будівлі та споруди - в 1980 та 1988 роках.

Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 100 від 22.05.2022, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_4 станом на 23.05.2022 становить - 99300 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Цими Вказівками передбачено, що суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

Із ксерокопії по господарської книги с. Топорівці за 1991-1995 рр вбачається, що житловий будинок, особовий рахунок № НОМЕР_2 відносився до суспільної групи господарства колгоспна, члени господарства: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , голова сім`ї, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка.

У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору.

Згідно господарської книги № 3-4 за 1991-1995 роки в господарстві з особовим рахунком № НОМЕР_2 в АДРЕСА_5 ) станом на 15.04.1991 проживали та були зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що доводиться довідкою № 22-99, виданою 16.05.2022 Топорівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Про те, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 після одруження 31.10.1998 (актовий запис № 14 від 31.10.1998) з ОСОБА_6 присвоєно прізвище « ОСОБА_13 » стверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 від 31.10.1998.

Про те, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 після укладення шлюбу 01.03.1992 (актовий запис № 6 від 01.03.1992) з ОСОБА_14 присвоєно прізвище « ОСОБА_15 » стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_4 від 01.03.1992.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_4 на праві спільної часткової власності по 1/5 частці належав колишнім членам колгоспного двору- ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_16 , ОСОБА_3 та ОСОБА_17 .

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

За заповітом, посвідченим 05 травня 2020 року секретарем Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 15, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , житель АДРЕСА_4 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Даний заповіт чинним та зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 65811453, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 67745008 від 13.12.2021.

Голова колишнього колгоспного двору (член колишнього колгоспного двору) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 68 років в с. Топорівці Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 829 від 13.11.2021, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 13.11.2021. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

На час смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 в житловому будинку в с. Топорівці Коломийського району Івано-Франківської області були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що доводиться довідкою № 22-104, виданою 17.05.2022 Топорівським старостинським округом Городенківської міської ради.

Про те, що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_5 доводиться копіями: свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 від 02.08.1980, свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 від 31.10.1998.

Про те, ОСОБА_5 та ОСОБА_18 були подружжям, актовий запис № 49 від 07.09.1974 стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_7 від 07.09.1974.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом ОСОБА_5 є ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Із копії спадкової справи № 257/2021, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського РНО Стефурак Н.Я. вбачається, що за заявою спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_5 . Копією Витягу № 67745947 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 13.12.2021 підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 68833703 (номер у нотаріуса 257/2021), спадкодавець ОСОБА_5 . В даній спадковій справі міститься заява ОСОБА_2 від 13.12.2021 про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині за законом, так як її частка у спадщині забезпечена за рахунок іншого спадкового майна.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

До складу спадщини ОСОБА_5 входила 1/5 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_4 , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.

Позивач/відповідач, як спадкоємець за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті батька, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, зокрема на частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Однак, Постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. від 20.05.2022 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною відмови нотаріуса є те, що частка померлого в даному житловому будинку конкретно не визначена.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Згідно п.2 ч.1 ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є відмова власника від права власності. Згідно ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий житловий будинок по АДРЕСА_4 належав до колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_5 ; станом на 15.04.1991 були зареєстровані та проживали: голова двору ОСОБА_5 , дружина ОСОБА_2 , діти ОСОБА_19 , ОСОБА_3 , ОСОБА_20 .Кожному із них належала частка в спадковому житловому будинку. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Копією спадкової справи, наданою суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. стверджується, що після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 .

Позивач/відповідач ОСОБА_1 ,якій як колишньому члену колгоспного двору належить 1/5 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , після смерті батька ОСОБА_5 , фактично стала власником ще 1/5 частинивищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, позивач/відповідач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що:

- позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, а саме за позивачем/відповідачем слід визнати право власності на 2/5 (1/5 успадкована після смерті батька ОСОБА_5 , 1/5 належить їй як колишньому члену колгоспного двору) житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_4 ;в іншій частині позовних вимог слід відмовити;

- зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підлягає до задоволення, а саме за відповідачами/позивачами слід визнати право власності за кожним на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_4 , що належав до колгоспного двору, членами якого вони були.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 193, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 право власності на 2/5 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_4 .

В іншій частині позовуОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 право власності на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Місце проживання позивача/відповідача ОСОБА_1 - АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 .

Місце проживання відповідача/позивача ОСОБА_2 - АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 .

Місце проживання відповідача/позивача ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_10 .

Місце проживання відповідача/позивача ОСОБА_4 - АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_11 .

Судове рішення складене 19.09.2022.

Суддя: Федів Л. М.