Справа №359/9975/21
Провадження №2/359/887/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Ступарик К.В.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» про визнання недійсним договору про надання позики на умовах фінансового кредиту,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

1.1. В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи позивач уклав з ТОВ «КФ.ЮА» договір про надання позики на умовах фінансового кредиту. ОСОБА_1 посилається на те, що він не отримував примірник цього договору та не підписував його. Позивач не був письмово поінформований про істотні умови договору, які є несправедливими в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Ці обставини свідчать про те, що під час укладення договору відповідач ввів ОСОБА_1 в оману. Крім того, оспорюваний договір був укладений з порушенням вимог, передбачених Законом України «Про електронну комерцію», а також суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

1.2. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним договір про надання позики на умовах фінансового кредиту, укладений з ТОВ «КФ.ЮА».

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 жовтня 2021 року (а.с.17) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_1 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2021 року (а.с.19-20) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 21 січня 2022 року (а.с.41) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

3.1. ОСОБА_1 не з`явився у судові засідання. Він неодноразово у встанов-леному порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення йому судових повісток (а.с.23, 46, 57, 59, 62). В матеріалах цивільної справи міститься заява позивача про розгляд цивільної справи в його відсутності (а.с.10).

3.2. Представник відповідача також не з`явився у судові засідання. Він неодноразово у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Ця обставина підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення відповідачу судових повісток (а.с.24, 25) та іншою судовою кореспонденцією (а.с.43-44, 47-48, 51-52, 55-56, 61, 63). Крім того, ТОВ «КФ.ЮА» подало відзив (а.с.26-28), в якому відповідач не визнає позов та просить суд відмовити в його задоволенні.

4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

4.1. 5 серпня 2020 року ОСОБА_1 уклав з відповідачем договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №6 (а.с.29), за яким ТОВ «ФК.ЮА» зобов`язалось надати кредит в розмірі 4500 гривень, а позивач зобов`язався повернути кредит до 3 вересня 2020 року та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 1,39%. У разі неповернення кредиту в обумовлений строк ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати проценти в розмірі 2,5%.

4.2. В той же день ТОВ «ФК.ЮА» видало позивачу грошові кошти в розмірі 4500 гривень. Це підтверджується копією акту про видачу грошових коштів, підписаного ОСОБА_1 (а.с.32).

4.3. Спірні правовідносини регулюються главою 16 «Правочини» розділу IV «Правочини. Представництво» книги першої «Загальні положення» ЦК України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

5.2. Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

5.3. Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

5.4. Згідно з ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо замовчує їх існування.

5.5. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.4 п.19 та п.20 постанови №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадках навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

5.6. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

5.7. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

6.1. В змісті договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №6 від 5 серпня 2020 року (а.с.29 зворот) міститься підпис ОСОБА_1 . В матеріалах цивільної справи відсутній висновок судової почеркознавчої експертизи або інший доказ на підтвердження того, що вказаний підпис був виконаний не позивачем, а іншою особою. Тому суд критично оцінює посилання ОСОБА_1 на те, що він не підписував оспорюваний договір. Крім того, в змісті паспорту споживчого кредиту (а.с.31) також міститься підпис позивача. Цей письмовий доказ спростовує достовірність доводу ОСОБА_1 про те, що його не було ознайомлено з істотними та іншими факультативними умовами договору.

6.2. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_1 не приєднав до пред`яв-леного позову жодного доказу на підтвердження того, що під час укладення договору ТОВ «ФК.ЮА» ввело позивача в оману щодо обставин, які могли вплинути на вчинення оспорюваного правочину. У зв`язку з тим, що договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №6 від 5 серпня 2020 року був укладений в простій письмовій формі, Закон України «Про електронну комерцію» взагалі не поширюється на спірні правовідносини. Крім того, зміст вказаного договору не суперечить ні Закону України «Про захист прав споживачів», ні Закону України «Про споживче кредитування».

6.3. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання недійсним договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №6, укладеного 5 серпня 2020 року між позивачем та ТОВ «ФК.ЮА», відсутні. Тому у задоволенні позову, пред`яв-леного ОСОБА_1 , належить відмовити.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1 ст.259, ст.ст.263-265, ч.1 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» про визнання недійсним договору про надання позики на умовах фінансового кредиту відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець