Справа №333/6386/21
Провадження №2/333/926/22
26 серпня 2022 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Холода Р.С.,
секретаря судового засідання Косолап А.С.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору від 14.01.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №77.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
14.01.2021 року між нею та відповідачем ОСОБА_3 було укладено спадковий договір, згідно з умовами якого остання зобов`язалась здійснювати закупівлю продуктів харчування, предметів першої потреби за особисті кошти відчужувача; у випадку хвороби останньої забезпечувати її ліками відповідно до рецептів, виписаних лікарем, при необхідності забезпечити медичний огляд і лікарів відповідного фаху, що здійснюється за особисті кошти відчужувача; у разі потреби, забезпечувати відчужувача транспортом.
Однак, відповідач через 2 дні після укладення спадкового договору залишила територію України, поїхала до Італії, де продовжує проживати на теперішній час та не виконує умови спадкового договору.
Позивач змушена самостійно здійснювати закупівлю продуктів харчування, предметів першої необхідності, а частіше просить про це сусідів та знайомих. У випадку хвороби вона змушена просити сусідів та знайомих купувати їй ліки та везти до лікарні.
Таким чином, ОСОБА_3 не виконує обов`язки, покладені на неї спадковим договором від 14.01.2021 року.
З цих підстав, позивач просить суд розірвати спадковий договір, укладений 14.01.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В., зареєстрований в реєстрі за №77.
30.10.2021 року на підставі розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ №437-к, у зв`язку із звільненням ОСОБА_4 з посади судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя у відставку, згідно з рішенням Вищої ради правосуддя віл 19.10.2021 року №2085/0/15-21, цивільну справу №333/6386/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договорупередано в провадженні судді Холода Р.С.
Ухвалою від 01.11.2021 року цивільну справу №333/6386/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договоруприйнято до свого провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 17.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи №333/6386/21 по суті.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позові, просили суд їх задовольнити. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 14.01.2021 року його донька - ОСОБА_3 відвезла її до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В., де вони підписали договір. Який договір було укладено та що підписала позивач, остання не зрозуміла. Відповідач ОСОБА_3 їй не допомогає, через декілька днів після підписання договору остання поїхала жити до Італії, де мешкає на теперішній час. Також зазначила, що, у зв`язку з неявкою відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
У зв`язку з вищезазначеним, на підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про час, дату та місце слухання справи.
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Нароха О.В. до зали судового засідання не з`явилась, про дату, час та та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що є батьком відповідача у справі та перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1 , з якою проживає за адресою: АДРЕСА_4 . ОСОБА_1 хотіла, щоб відповідач допомогала їй. Сторони вирішили укласти спадковий договір, але він був проти цього. При цьому, ОСОБА_3 забрала документи на квартиру та зазначила, що буде допомагати позивачу. Проте, після укладення оскаржуваного договору ніякої допомоги від відповідача ОСОБА_1 не отримувала, всі свої потреби реалізовує за власні кошти. Також зазначив, що ОСОБА_3 не виконує обов`язки, покладені на неї спадковим договором. Останній раз бачив відповідача в січні 2021 року перед тим, як вона поїхала до Італії. З того часу вона приїздила в Україну, але не зустрічалась з ним, а спілкується лише по телефону.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що знає ОСОБА_1 більше 30 років та орендує житло у останньої. У січні 2021 року до неї прийшла відповідача, повідомила, що буде укладати з ОСОБА_1 спадковий договір та стане новим власником житла. Свідок зазначила, що бачила відповідача всього один раз. Після цього остання поїхала до Італії. Також, пояснила, що неодноразово приносила ОСОБА_1 продукти харчування та ліки. При цьому, їй відомо, що відповідач не спілкується з ОСОБА_1 , не допомогає та не виконує умови спадкового договору.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1302 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. 1304 ЦК України).
Судом встановлено, що 14.01.2021 року між ОСОБА_1 (відчужував) та ОСОБА_3 (набувач) укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В., зареєстрований в реєстрі за №77 (а.с. 8-11).
Частиною 1 ст. 1305 ЦК України визначено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.
Так, на підставі п. 1 спадкового договіру від 14.01.2021 року, ОСОБА_1 зобов`язалась передати після своєї смерті у власність ОСОБА_3 належну їй на праві приватної власності квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 .
З матеріалів справи вбачається, що квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 01.03.2001 року № НОМЕР_3 (а.с. 6).
Зазначена обставина також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.01.2021 року №241110717 (а.с. 7).
Відповідно до п. 6 спадкового договіру від 14.01.2021 року, за згодою сторін на набувача покладаються такі обов`язки:
-здійснювати закупівлю продуктів харчування, предметів першої потреби за особисті кошти відчужувача;
-у випадку хвороби відчужувача забезпечувати його ліками відповідно до рецептів, виписаних лікарями та при необхідності забезпечити медичний огляд у лікарів відповідного фаху, що здійснюється за особисті кошти відчужувача;
-у разі потреби забезпечувати відчужувача транспортом.
Згідно з п. 8 оскаржуваного договору, право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , переходить до набувача після смерті відчужувача, що підтверджується свідоцтвом про смерть відчужувача, та підлягає реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно або будь-якому іншому реєстрі, реєстрація в якому буде здійснюватись органом, який проводитиме реєстрацію права на той час відповідно до діючого законодавства.
Частиною 1 ст. 1307 ЦК України визначено, що на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження.
Як вбачається із змісту спадкового договіру від 14.01.2021 року, на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріут» та у зв`язку з посвідченням договору приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна квартири за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_1 , до припинення чи розірвання договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (ч. 1). Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 2).
Згідно з ч. 1 ст. 1308 ЦК України, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.
В судовому засіданні в обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_3 з січня 2021 року проживає в Італії та не виконує її розпоряджень, а також обов`язки, покладені на останню спадковим договіром від 14.01.2021 року.
Статтею 76 ЦПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1).
За змістом ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
В п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено, що позивач є особою похилого віку та потребує стороннього догляду, у зв`язку з чим 14.01.2021 року вона уклала спадковий договір з відповідачем, яким на останню покладено обов`язок здійснювати догляд та надавати необхідну допомогу.
Звернувшись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що відповідач не виконує покладені на неї зобов`язання за спадковим договором, зокрема, жодного догляду за нею не здійснює, допомоги в придбанні ліків, продуктів харчування, сплаті за житлово-комунальні послуги за квартиру не надає.
Факт невиконання ОСОБА_3 розпоряджень ОСОБА_1 та умов спадкового договору від 14.01.2021 року підтверджується повідомленням з ДПС України від 03.12.2021 року, відповідно до якого 16.01.2021 року ОСОБА_3 виїхала за межі України, 19.10.2021 року перетнула кордон в напрямку «В`їзд», а 02.11.2021 року - в напрямку «Виїзд», а також поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .
Крім того, відповідачем в ході судового розгляду доводів позивача, що викладені у позовній заяві та підтверджені матеріалами справи, належними і допустимими доказами не спростовано.
При цьому, відповідно до ст. 614 ЦК України, у позивача відсутній обов`язок доведення саме вини у невиконанні договору, так як відповідно до його умов відповідач взяла на себе зобов`язання з догляду за позивачем та надання їй допомоги, які нею не здійснювались. В той же час, позивачем доведено факт невиконання відповідачем спірного договору.
З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, враховуючи пояснення позивача та свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а також те, що відповідач не виконувала розпорядження відчужувача у вигляді покладених на неї зобов`язань, зазначених в спадковому договорі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору від 14.01.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В., зареєстрований в реєстрі за №77, є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність клопотання позивача про стягнення з відповідачів судових витрат, судовий збір в розмірі 908 грн. судом покладається на ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 141, 223, 258, 259, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-
Розірвати спадковий договір, укладений 14.01.2021 року між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В., зареєстрований в реєстрі за №77.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 05.09.2022 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя Р.С. Холод