Справа № 541/1037/22
Номер провадження 2/541/572/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 серпня 2022 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Цигановій Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми, мотивуючи свої вимоги наступним. 10 червня 2021 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до п. 1.1 якого ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 20 000 грн на строк до 31 серпня 2021 року із встановленим графіком погашень. Сума позики позивачем передана відповідачу в момент підписання договору. В п. 2.3 договору зазначено, що виконання зобов`язання за договором здійснюється в безготівковій формі у гривні шляхом перерахування грошових коштів на карту позикодавця. Станом на 13 червня 2022 року грошові кошти відповідачем не повернуті, тобто зобов`язання за договором не виконані. Позивач неодноразово звертався до ОСОБА_2 з вимогами про сплату заборгованості, 24 грудня 2021 року та 17 січня 2022 року на адресу відповідача направлялись вимоги про сплату заборгованості, штрафу, трьох процентів річних та інфляційного збільшення боргу, проти відповідь на вказані звернення не надходила, вимоги залишились без задоволення. В зв`язку із зазначеним позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 10 червня 2021 року, розмір якої станом на 13 червня 2022 року становить 95 657,10 грн, з яких основний борг 20 000 грн, пеня 61 700 грн, штраф 10 850 грн, три проценти річних 507,10 грн, інфляційне збільшення боргу 2 600 грн.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідач, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду відзив, відповідно до якого грошові кошти ОСОБА_1 він повернув у повному обсязі, зазначив, що перебуває за межами України за станом здоров`я та не може бути присутнім у приміщенні суду; за необхідності може надати платіжки.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

10 червня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким позивач надав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 20 000 грн, які позичальник зобов`язався повернути до 31 серпня 2021 року з наступним графіком погашень: 5 000 грн до 15 липня 2021 року, 5 000 грн до 31 липня 2021 року, 5 000 грн до 15 серпня 2021 року, 5 000 грн до 31 серпня 2021 року (а.с. 7, 52).

Сума позики передана позичальнику в день укладення договору.

Згідно з п. 2.3 вказаного договору виконання договору має здійснюватися у безготівковій формі у гривні шляхом перерахування грошових коштів на платіжну картку позикодавця № НОМЕР_1 .

П. 6 договору позики передбачено, що при неповерненні в повному обсязі суми позики у встановлений строк/термін згідно з п. 1 позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і в порядку, передбачених чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення йому суми позики чи частини суми позики, що залишилась несплаченою, штрафу в розмірі 10 580 грн і пені в розмірі 1 % денних від суми позики або частини суми позики, що залишились несплаченими, за кожен день прострочення.

24 грудня 2021 року та 17 січня 2022 року представник позивача звертався до ОСОБА_2 з вимогами про сплату заборгованості за вищезазначеним договором з урахуванням штрафу та пені (а.с. 9-17).

Докази сплати суми боргу матеріали справи не містить. Відповідач, зазначаючи про сплату ним суми боргу, будь-яких відомостей на підтвердження такої сплати в порушення ст.ст. 76, 81 ЦПК України не надав.

У відповідності з випискою по картковому рахунку, відкритому на ім`я позивача (карта № НОМЕР_2 ), грошові суми від ОСОБА_2 на вказаний рахунок за період з 26 червня 2021 року по 30 травня 2022 року не надходили (а.с. 18-19).

Позикові відносини регулюються положеннями глави 71 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ч. 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме про стягнення суми боргу в розмірі 20 000 грн; штрафу, передбаченого п. 6 договору, в розмірі 10 850 грн; пені в розмірі 61 700 грн (з 16 липня 2021 року по 31 липня 2021 року: 5 000 грн х 16 дн. х 1 % 800 грн, з 01 серпня 2021 року по 15 серпня 2021 року: 10 000 грн х 15 дн. х 1 % 1 500 грн, з 16 серпня 2021 року по 31 серпня 2021 року: 15 000 грн х 16 дн. х 1 % 2 400 грн, з 01 вересня 2021 року по 13 червня 2022 року: 20 000 грн х 285 дн. х 1 % 57 000 грн); інфляційного збільшення боргу в розмірі 2 600 грн.

Згідно з п. 2.1 договору позики, укладеного між сторонами, за користування позикою позичальник не сплачує відсотки, тому в задоволенні вимог про стягнення трьох процентів річних в розмірі 507,10 грн необхідно відмовити.

У відповідності з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами, відповідно до якого судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_3 при подачі позову до суду був сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Оскільки позов задовольняється частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 987,14 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики від 10 червня 2021 року, розмір якої станом на 13 червня 2022 року становить 95 150 (дев`яносто п`ять тисяч сто п`ятдесят) грн, з яких основний борг 20 000 грн, пеня 61 700 грн, штраф 10 850 грн, інфляційне збільшення боргу 2 600 грн.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 987,14 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05 вересня 2022 року.

Суддя: О. М. Вірченко