ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2893/21
провадження № 2/753/368/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Петренко М.А., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (далі - ПАТ «НАСК «ОРАНТА», відповідач-1), ОСОБА_2 (далі - відповідач-2), у якому просить:

- стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди страхову виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у розмірі 99 000,00 (дев`яносто дев`ять тисяч) гривень;

- стягнути з ОСОБА_2 на його користь різницю між сумою виплати страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля «DAF XF 105.410», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , і розміру збитку, завданого напівпричіпу «KRONE SDP 27B3», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 224 170,00 (двісті двадцять чотири тисячі сто сімдесят) гривень.

- стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та ОСОБА_2 на його користь судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є власником автомобіля «DAF XF 105.410» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричіпом «KRONE SDP 27B3» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 27.09.2018 о 02 год. 00 хв. на 91 км автодороги «Київ-Харків» за участю автомобіля марки «DAF 75250CF», (реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 ) під керуванням відповідача-2, що у свою чергу буксирував автомобіль марки «DAF XF 105.410» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 ) з напівпричепом «KOGEL S24» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 ), його автомобіль та напівпричіп отримали механічні пошкодження. Вказує, що у січні 2019 року звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА», з яким у відповідача-2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.03.2018 № АК 9889414, із заявами про виплату йому страхового відшкодування, за яким відповідачем-1 заведено страхові справи № 1202 та № 1378, проте страховиком рішення про виплату страхового відшкодування не прийнято через відсутність постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, а також необхідність огляду представниками страхової компанії пошкоджених транспортних засобів. 28.01.2019 представниками відповідача-1 було оглянуто транспортні засоби Позивача, а 05.05.2019 позивач за власний рахунок здійснив відновлюваний ремонт належних йому транспортних засобів. Після набрання постановою суду у справі про адміністративне правопорушення законної сили позивач вдруге звернувся до відповідача-1 із заявами про виплату страхового відшкодування, втім, останній у такій виплаті відмовив, посилаючись на пропуск строків звернення із заявою.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/2893/21 за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання.

Відповідач-1 подав відзив на позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив та зазначив, що кінцевим строком подачі заяви на виплату страхового відшкодування було 27.09.2019, а тому, оскільки позивач пропустив строк звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, відповідач-1, керуючись нормами пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відмовив у виплаті страхового відшкодування.

Відповідач 2 своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля «DAF XF 105.410» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричіпом «KRONE SDP 27B3» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ), що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 та НОМЕР_7 .

27.09.2018 о 02 год. 00 хв. на 91 км автодороги «Київ-Харків» за участю транспортних засобів позивача та відповідача-2 сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме відповідач-2 керуючи автомобілем марки «DAF 75250CF» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 ) та буксируючи автомобіль марки «DAF XF 105.410» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 ) з напівпричепом «KOGEL S24» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 ) при зміні напрямку руху, а саме здійсненні маневру розвороту ліворуч на смугу зустрічного руху, не переконався, що це уде безпечним і не створить перешкод або небезпек іншим учасникам руху та здійснив зіткнення з тягачем та напівпричепом позивача, який рухався по смузі в напрямку м. Харків. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належні позивачу транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

За фактом порушення правил дорожнього руху 27.09.2018 до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне провадження № 0000630 за ознаками кримінального провадження, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України.

Постановою слідчого СВ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області від 31.03.2020 закрито кримінальне провадження № 0000630 від 27.09.2018, виділено з матеріалів кримінального провадження та передано матеріали в копіях для застосування в установленому порядку заходів адміністративного стягнення, тобто для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.

Як встановлено судом, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідальність відповідача-2 була застрахована за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.03.2018 № АК 9889414 у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», ліміт відповідальності страховика становив 100 000 гривень, франшиза - 1 000 гривень.

У січні 2019 року представник позивача звернувся до відповідача-1 із заявами (вх. №№ 19-32-1202, № 19?32-1378), на підставі яких відповідач-1 відкрив страхові справи № 1202 та № 1378 відповідно.

Розглянувши вказані заяви, відповідач-1 у листах від 25.01.2019 № 09-03-09/38-08 та від 15.02.2019 № 09-03-09/77-04 поінформував позивача, що для прийняття рішення про здійснення виплати, йому необхідно надати додаткові документи, зокрема, постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, заяви на виплату страхового відшкодування з вказаними банківськими реквізитами, пред`явити транспортні засоби для огляду представникам страхової компанії.

28.01.2019 відповідачем-1 за участю представника позивача складено протоколи (акти) огляду транспортних засобів у страхових справах № 1202 та № 1378, а саме автомобіля DAF XF 105.410» та напівпричіпа «KRONE SDP 27B3».

Згідно з дослідженнями № НОМЕР_2 -2 від 12.02.2019 та № НОМЕР_1 -2 від 08.02.2019 із визначення попереднього розрахунку розміру матеріального збитку, виконаними ТОВ «Гарант- Асістанс» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 774/17 від 04.08.2017 зі строком дії до 04.08.2020), матеріальний збиток, завданий власникові КТЗ «KRONE SDP 27B3» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ) становить 2020 грн 00 коп., а автомобілю «DAF XF 105.460» (реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ) ? 351 062,30 грн., вартість металобрухту автомобіля складає 29 380,00 грн.

Як зазначає позивач, він за власний рахунок здійснив відновлюваний ремонт автомобіля, що підтверджується рахунком?фактурою № 1905-01 від 05.05.2019 та актом надання послуг № 1905-01 від 05.05.2019. Згідно з наданими документами загальна вартість наданих послуг (робіт) склала 323 170,00 грн.

30.04.2020 відносно відповідача-2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який було надіслано на розгляд до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25.05.2020 у справі № 373/572/20 відповідача-2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Указана постанова суду відповідачем-2 не оскаржувалася та набрала законної сили 05.06.2020.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

03.07.2020 позивач з метою отримання страхового відшкодування надав відповідачу-1 копію постанови Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25.05.2020 у справі № 373/572/20, а також банківські реквізити, рахунок-фактуру № 1905-01 від 05.05.2019, акт про надання послуг № 1905-01 від 05.05.2019.

Розглянувши вказану заяву, відповідач-1 листами від 07.07.2020 № 09-02-22/6285 та № 09-02-22/6283 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на положення статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, на пропуск строку звернення із заявою про здійснення страхової виплати, так як дорожньо-транспортна пригода сталася 27.09.2018, а заяву про страхове відшкодування було отримано 03.07.2020.

У відповідь на повторне звернення позивача, відповідач листом від 03.09.2020 № 09-02-16/8314, посилаючись на раніше викладені мотиви, відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Вважаючи таку відмову незаконною, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача-1 страхового відшкодування у розмірі у розмірі 99 000,00 та з відповідача-2 різниці між сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту транспортних засобів у розмірі 224 170,00 (двісті двадцять чотири тисячі сто сімдесят) гривень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у цій справі суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина 2 статті 1192 Цивільного кодексу України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Підстави відшкодування шкоди і відмови страховика у такому відшкодуванні, так само як і процедури, за якими така шкода відшкодовується, визначені Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону № 1961-IV).

Підставою для відмови страховиком у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV).

Пунктом 35.1. статті 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися:

а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

До заяви, зокрема, додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Як встановлено судом, позивач у січні 2019 року звернувся до відповідача-1 із заявою, до якої було додано документи, передбачені пп. а), в), г) пункту 35.2. статті 35 Закону, після отримання заяви відповідачем-1 заведено страхові справи № 1202 та № 1378, проведено огляд транспортних засобів позивача, а також дослідження із визначення розміру завданого матеріального збитку; кримінальне провадження за фактом ДТП закрито 31.03.2020, а питання щодо особи, винної у ДТП, вирішено постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25.05.2020 у справі № 373/572/20. Після цього, 03.07.2020 позивач подав відповідачу-1 заяви про виплату страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням автомобіля та напівпричіпа, до яких, крім раніше поданих документів, були додані банківські реквізити позивача, копія постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, а також документи, що підтверджували проведення відновлювального ремонту транспортного засобу.

На думку суду, наведені обставини свідчать, що позивач звернувся до відповідача за отриманням страхового відшкодування та відсутні обставини, що вказують на неможливість страховика встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, тобто у вказаних правовідносинах поведінка позивача є добросовісною.

Суд відхиляє доводи відповідача-1 про невідповідність форми і змісту поданих позивачем заяв як заяв про страхове відшкодування, оскільки до вказаних заяв були додані всі наявні у позивача на момент звернення документи, передбачені статтею 35 Закону, сам факт подання цих заяв та їх зміст свідчить про волевиявлення позивача отримати страхове відшкодування у зв`язку із заподіянням йому майнової шкоди особою, відповідальність якої була застрахована відповідачем-1, а дії позивача щодо надання для огляду пошкоджених транспортних засобів були спрямовані на сприяння відповідачеві-1 у встановлені обставин ДТП та визначення розміру відшкодування. Будь-якого іншого розумного пояснення необхідності позивачу вчиняти вказані дії, крім отримання ним страхового відшкодування, відповідачем-1 під час розгляду справи не наведено, а судом не встановлено.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде саме страховик.

Беручи до уваги, що позивач діяв добросовісно, однак річний строк подання заяви (з документами, які вимагав подати відповідач-1) пропущено через незалежні від нього причини, а саме у зв`язку із притягненням відповідача-2 до адміністративної відповідальності після спливу цього строку, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту.

Згідно із висновком щодо застосування підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону, викладеному Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), неподання заяви про страхове відшкодування впродовж строку, встановленого підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у виплаті відшкодування лише у тому випадку, коли впродовж цього строку потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямоване на одержання компенсації, тобто взагалі не звертався ані до страховика, ані до суду. Водночас подача потерпілим відповідної заяви до страхової компанії або ж до суду свідчить про те, що особа здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Згідно з дослідженням № ВС 2390 ЕМ-2 від 08.02.2019, виконаним ТОВ «Гарант-Асістанс» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 774/17 від 04.08.2017 зі строком дії до 04.08.2020), матеріальний збиток, завданий власникові КТЗ «DAF XF 105.460», держномер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження складає 351 062,30 грн., вартість металобрухту автомобіля складає 29 380,00 грн.

Як свідчить зміст дослідження та зведена таблиця даних про розмір збитку, ринкова вартість КТЗ на момент пошкодження складає 351 062,40 грн., вартість відновлювального ремонту без урахування зносу - 1 055 117,96 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу - 380 607,05 грн., вартість металобрухту - 29 380,00 грн.

Статтею 30 Закону передбачено умови відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до вказаної норми транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з дослідженням № ВС 2390 ЕМ-2 від 08.02.2019 вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість ТЗ на момент ДТП, а тому вказаний ТЗ вважається фізично знищеним.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону).

Таким чином, розмір відшкодування, що належить власнику ТЗ «DAF XF 105.460» у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу, становить 321 682,40 грн. (351 062,40 - 29 380,00).

Також згідно з дослідженнями № ВС 4993 ХТ-2 від 12.02.2019 виконаним ТОВ «Гарант-Асістанс» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 774/17 від 04.08.2017 зі строком дії до 04.08.2020), матеріальний збиток, завданий власникові КТЗ «KRONE SDP 27B3», держномер НОМЕР_2 , становить 2020 грн 00 коп.

Як визначено договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.03.2018 № АК 9889414, укладеним між відповідачем-1 та відповідачем-2, ліміт відповідальності страховика становить 100 000 гривень, франшиза - 1 000,00 грн.

Беручи до уваги, що розмір страхового відшкодування не покриває завдану позивачу майнову шкоду, різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням підлягає стягненню з відповідача-2 як винуватця ДТП.

Суд відхиляє надані позивачем рахунок?фактуру № 1905-01 від 05.05.2019 та акт надання послуг № 1905-01 від 05.05.2019 на підтвердження фактичної вартості виконаного ремонту транспортних засобів, пошкоджених у ДТП, оскільки позивачем не надано жодних доказів оплати вказаних документів та з огляду на істотну розбіжність у вартості відновлювального ремонту ТЗ «DAF XF 105.460», визначену у висновку оцінювача ТОВ «Гарант-Асістанс», та у акті надання послуг, що позбавляє суд можливості оцінити надані докази як достовірні.

Судом також відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача-2 про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, оскільки розмір матеріального збитку визначено висновком автотоварознавчого дослідження і представником відповідача-2 не наведено будь-яких відомостей, які б викликали у суду сумніви у його правильності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача-1 на користь потерпілої особи - позивача - суму завданої майнової шкоди у межах ліміту відповідальності страховика у розмірі 99 000,00 гривень, та стягнення з відповідача-2 різниці між фактичним розміром шкоди, визначеного відповідно до проведеної оцінки майна, і страховою виплатою у розмірі 224702,40 гривень. Водночас, оскільки згідно заявленими позовними вимогами позивач просив стягнути з відповідача 224 170,00 гривень різниці між сумою виплати страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля «DAF XF 105.410» і розміру збитку, завданого напівпричіпу «KRONE SDP 27B3», з відповідача-2 з урахуванням вимог частини першої статті 13 ЦПК України підлягає стягненню 224170,00 гривень.

Відтак, виходячи із заявлених позовних вимог, суд, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалюючи рішення по суті справи суд одночасно здійснює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Судом встановлено, що при подачі позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 3251,90 гривень.

Згідно з положеннями частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи ціну позову та розмір задоволених вимог, суд вирішив, що з відповідача-1 на користь Позивача має бути стягнуто 990,00 гривень судового збору, а з відповідача-2 на користь Позивача - 2241,70 гривень судового збору.

Керуючись статтями 12, 81, 82, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди страхову виплату у розмірі 99 000,00 (дев`яносто дев`ять тисяч) гривень;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між сумою виплати страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту у розмірі 224 170,00 (двісті двадцять чотири тисячі сто сімдесят) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 990,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2241,70 гривень.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_8 );

Відповідач-1: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (02081, м.Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д; ідентифікаційний код - 00032945);

Відповідач-2: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП - невідомий).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 8 вересня 2022 року.

Суддя О.В. Якусик