ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2022 року м. Чернівці

Справа № 713/132/22

Провадження №22-ц/822/570/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Литвинюк І.М.,

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.,

секретар Собчук І.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Вижницька районна державна адміністрація Чернівецької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 05 травня 2022 року, головуючий у І-й інстанції Кириляк А.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області (далі - Вижницької РДА Чернівецької області) про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 23 вересня 2021 року, під час підготовчого засідання у справі №600/3441/21 за його адміністративним позовом до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, голови Вижницької РДА Чернівецької області Чорнея М.В. про визнання рішення та бездіяльності суб`єктів владних повноважень протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, яка перебуває у провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду, відповідач просив долучити до матеріалів справи копію характеристики на нього - ОСОБА_1 , підписану головою Вижницької РДА Чернівецької області Чорнеєм М.В.

В характеристиці зазначено, що « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , у 2007 році закінчив Чернівецький національний університет ім. Ю. Федьковича і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Менеджмент організацій» та здобув кваліфікацію менеджера.

Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 21 квітня 2015 року №11-ОС «Про призначення ОСОБА_1 » був призначений в.о директора Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), розпорядженням голови районної державної адміністрації від 30 вересня 2015 року №24- ОС «Про призначення ОСОБА_1 » був призначений на посаду директора Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг).

07 квітня 2020 року відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації від 07 квітня 2020 року №12-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 » був звільнений з посади директора Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), за угодою сторін, відповідно до п.1 cт. 36 Кодексу законів про працю України.

Протягом останнього місяця роботи на посаді директора Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) порушував правила трудового розпорядку, вів себе зухвало, не виконував доручення надані головою районної державної адміністрації та не вжив належних заходів щодо забезпечення в повному об`ємі засобами індивідуального захисту, в період загострення поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, соціальних працівників та робітників Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг)».

Вважає, що інформація, яка міститься в характеристиці Вижницької РДА Чернівецької області від 13 квітня 2020 року, є недостовірною і такою, що порочить його особисті немайнові права на повагу до честі, гідності та ділової репутації.

Зазначав, що 15 грудня 2021 року він звернувся до Вижницької РДА Чернівецької області з досудовою вимогою «Про усунення порушень особистих немайнових прав на повагу честі, гідності та ділової репутації», у якій просив: «У строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» спростувати недостовірну інформацію про нього у спосіб, у який вона була поширена, відкликати характеристику Вижницької РДА Чернівецької області на ОСОБА_1 , подану 13 квітня 2020 року до Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області (вул. Р. Шухевича, 4, м. Вижниця, Чернівецька область). У разі невиконання досудової пропозиції вказував, що залишить право звернутися до суду з позовом про захист честі та ділової репутації.

Однак станом на 19 січня 2022 року, тобто у терміни, визначені статтею 20 ЗУ «Про звернення громадян», досудова вимога Вижницькою РДА Чернівецької області не розглянута, його порушені права не поновлені та його письмово не повідомлено про результати розгляду досудової вимоги від 15 грудня 2021 року.

Крім того, посилався на те, що вимогу про відшкодування моральної шкоди пов`язує з поширенням недостовірної інформації, яка порочить його особисті немайнові права на повагу до честі, гідності та ділової репутації.

Просив визнати недостовірною та такою, що порочить його, ОСОБА_1 , честь, гідність і ділову репутацію інформацію, поширену Вижницькою РДА Чернівецької області у характеристиці від 13 квітня 2020 року, а саме: «Протягом останнього місяця роботи на посаді директора Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) порушував правила трудового розпорядку, вів себе зухвало, не виконував доручення надані головою районної державної адміністрації та не вжив належних заходів щодо забезпечення в повному об`ємі засобами індивідуального захисту, в період загострення поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, соціальних працівників та робітників Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг)».

Зобов`язати Вижницьку РДА Чернівецької області спростувати протягом одного тижня з моменту набрання судовим рішенням законної сили у такий же спосіб, у який вона була поширена, недостовірну інформацію про нього, ОСОБА_1 , поширену Вижницькою РДА Чернівецької області у характеристиці від 13 квітня 2020 року, а саме: «Протягом останнього місяця роботи на посаді директора Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) порушував правила трудового розпорядку, вів себе зухвало, не виконував доручення надані головою районної державної адміністрації та не вжив належних заходів щодо забезпечення в повному об`ємі засобами індивідуального захисту, в період загострення поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, соціальних працівників та робітників Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг)».

Відкликати характеристику Вижницької РДА Чернівецької області на нього, ОСОБА_1 , надану 13 квітня 2020 року до Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області (вул. Р. Шухевича. 4, м. Вижниця, Чернівецька область), 23 вересня 2021 року до Чернівецького окружного адміністративного суду по справі №600/3441/21-а (вул. Садова, 1-і, м. Чернівці) та всіх без винятку адресатів.

Стягнути з Вижницької РДА Чернівецької області на його користь 90 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди, судові витрати зі сплати судового збору та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 05 травня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, позов задовольнити у повному обсязі.

Посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи, недоведеністю відповідачами обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з невідповідністю висновків обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ним доведено, а відповідачем не спростовано факту поширення неправдивої інформації головою Вижницької РДА Чернівецької області Чорнеєм М.В. Наслідком поширення такої інформації є порушення його особистих немайнових прав на повагу честі, гідності та ділової репутації. Така інформація формує відповідну негативну думку у представників Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та Чернівецького окружного адміністративного суду, а також інших осіб, яким вона стала відома, що є неприпустимим. Він змушений захищати свої порушені немайнові права у судовому порядку, а отже витрачати значних зусиль та часу для їх відновлення.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції, керуючись статтею 367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту вчинення відповідачем правопорушення, яке полягає саме в поширенні інформації, яка у відповідності до вимог закону може мати статус «недостовірної», такої, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі позивача повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Позивач не зазначив, в чому саме полягає заподіяння моральної шкоди, не надав відповідних доказів її заподіяння, зокрема, доказів понесених ним моральних страждань, переживань, втрат немайнового характеру тощо, не довів наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями її заподіювача, не надав доказів на підтвердження вини відповідача у її заподіянні.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що на підставі розпорядження голови Вижницької РДА Чернівецької області №11-ОС від 21 квітня 2015 року позивач призначений на посаду виконуючого обов`язки директора Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг). На підставі Розпорядження голови Вижницької РДА Чернівецької області №24-ОС від 30 вересня 2015 року він призначений на посаду директора Вижницького територіального центру соціального обслуговування надання соціальних послуг.

Розпорядженням голови Вижницької РДА Чернівецької області №12-ОС від 07 квітня 2020 року позивач звільнений з посади директора Вижницького територіального центру соціального обслуговування надання соціальних послуг на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.

Також встановлено, що 23 вересня 2021 року, під час підготовчого засідання у справі №600/3441/21 у Чернівецькому окружному адміністративному суді, головою Вижницької РДА Чернівецької області Чорнеєм М.В. долучено до матеріалів справи копію характеристики на ОСОБА_1 , яку Вижницька РДА Чернівецької області листом №01.34-478 від 13 квітня 2020 року надала Вижницькому ВП Кіцманського ВП УНП в Чернівецькій області на їх лист від 09 квітня 2020 року №2105/123/48/03-2020.

В характеристиці, зокрема, вказано, що ОСОБА_1 протягом останнього місяця роботи на посаді директора Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) порушував правила трудового розпорядку, вів себе зухвало, не виконував доручення надані головою районної державної адміністрації та не вжив належних заходів щодо забезпечення в повному об`ємі засобами індивідуального захисту, в період загострення поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, соціальних працівників та робітників Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг)».

Відповідно до частини першої статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У статтях 28, 68 Конституції України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність.

Разом з тим у статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Враховуючи наведене, беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

У пунктах 1, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.

Отже, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

У частині другій статті 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

З огляду на викладене, згідно зі статтею 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»).

У пункті 15 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Враховуючи наведені вище розмежування фактів та оціночних суджень, які дані в національному законодавстві та в прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, виходячи з аналізу характеристики, суд приходить до висновку, що у виданій головою Вижницької РДА Чернівецької області на ОСОБА_1 характеристиці наявні як факти, існування яких повинно бути підтверджене відповідачем, так і оціночне судження, тобто вираження суб`єктивної думки голови РДА щодо критичної оцінки особистих якостей позивача, які не містять твердження про факти та які не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що викладена в характеристиці інформація стосовно особливостей рис характеру, психологічних якостей позивача, а саме те, що ОСОБА_1 : «протягом останнього місяця роботи на посаді директора Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) вів себе зухвало», не може визнаватися твердженням про факти, оскільки це є оціночним судженням посадової особи органу місцевого самоврядування, право на свободу висловлювання яких гарантоване законом, тому в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На думку колегії, зазначення у виданій головою Вижницької РДА Чернівецької області Чорнеєм М.В. характеристиці від 13 квітня 2020 року на ОСОБА_1 інформація про те, що ОСОБА_1 протягом останнього місяця роботи на посаді директора Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) порушував правила трудового розпорядку, не виконував доручення надані головою районної державної адміністрації та не вжив належних заходів щодо забезпечення в повному об`ємі засобами індивідуального захисту, в період загострення поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, соціальних працівників та робітників Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг)», завдає шкоди особистим немайновим правам позивача.

Вказана інформація у характеристиці викладена у ствердній категоричній формі, тому не є оціночними судженнями відповідача. За своїм змістом ці твердження є формою висловлювання фактичних даних, які підлягають перевірці й доказуванню їх дійсності в порядку, встановленому законом. І відповідний обов`язок покладається саме на особу, яка поширила такі дані.

Так, оцінюючи правдивість відомостей у характеристиці голови Вижницької РДА Чернівецької області на ОСОБА_1 про те, що «…протягом останнього місяця роботи на посаді директора Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) ОСОБА_1 порушував правила трудового розпорядку, колегія суддів виходить з того, що належних доказів на підтвердження цього факту відповідачем не надано.

Наявність в матеріалах справи Актів про відсутність на роботі ОСОБА_1 06 квітня 2020 року, не підтверджують факт порушення останнім правил трудового розпорядку, оскільки в матеріалах справи міститься довідка, підписана головним лікарем КНП «Центр ПМД» Вижницької міської ради, відповідно до якої ОСОБА_1 було відкрито листок непрацездатності в період з 04 по 06 квітня 2020 року.

Жодних об`єктивних доказів того, що в цей період часу ОСОБА_1 допустив прогули, був відсутній на роботі без поважних причин, в тому числі матеріалів відповідних службових перевірок, наказів про застосування дисциплінарних стягнень тощо та, відповідно, даних про внесення коригувань до табелів обліку робочого часу у зв`язку з цими порушеннями, відповідачем суду не надано.

Так само відповідачем не доведено те, що ОСОБА_1 протягом останнього місяця роботи на посаді директора Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) не виконував доручення надані головою районної державної адміністрації та не вжив належних заходів щодо забезпечення в повному об`ємі засобами індивідуального захисту, в період загострення поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, соціальних працівників та робітників Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг)».

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Положеннями статей 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на вказане вище у сукупності, колегія суддів вважає, що відомості, викладені у характеристиці від 13 квітня 2020 року № 01.84-478, наведені у формі фактичних тверджень, правдивість яких в судовому порядку не була доведена належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

Вищенаведеним спростовується висновок суду першої інстанції про те, що позивачем та його представником в ході судового розгляду не доведено факту вчинення відповідачем правопорушення, яке полягало саме в поширенні інформації, яка у відповідності до вимог закону може мати статус «недостовірної», такої, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі позивача повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Отже, колегія суддів вважає доведеним факт поширення відносно позивача відповідачем негативної інформації, яка не відповідає дійсності, що була висвітлена в характеристиці від 13 квітня 2020 року № 01.84-478, наданій до Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області та 23 вересня 2021 року - до Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/3441/21-а.

Позивач довів сукупність обставин, які є юридичним складом правопорушення: по-перше, поширення інформації, по-друге, поширення інформації стосовно нього, по-третє, поширення недостовірної інформації, по-четверте, поширення інформації, що порушує його особисті немайнові права, що має наслідком визнання такою, що не відповідає дійсності, поширену у наданій головою Вижницької РДА Чернівецької області Чорнеєм М.В. характеристиці вищезазначену інформацію.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Вижницьку РДА Чернівецької області протягом одного тижня з моменту набрання судовим рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію відносно нього шляхом відкликання характеристики Вижницької РДА Чернівецької області, що надана 13 квітня 2020 року до Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області, та 23 вересня 2021 року - до Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/3441/21-а, апеляційний суд вважає, що вказаний спосіб спростування недостовірної інформації є ефективним та наближеним та адекватним до способу поширення такої інформації, тому вказані вимоги також підлягають задоволенню.

Позивачем ОСОБА_1 зазначено, що вчинком відповідача йому було завдано значних душевних страждань, оскільки недостовірна інформація формує відповідну негативну думку у представників Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України та Чернівецького окружного адміністративного суду, а також інших осіб, яким вона стала відома, що є неприпустимим. Захист немайнових прав вимагає додаткових зусиль для організації його часу, побуту і усі ці обставини призвели до виникнення постійних хвилювань та переживань, що негативно відобразилось на його психоемоційному стані.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої, частини третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що внаслідок незаконних дій відповідача, які виразились у наданні головою Вижницької РДА Чернівецької області Чорнеєм М.В. до Чернівецького окружного адміністративного суду та Вижницького ВП Кіцманського ВП УНП в Чернівецькій області неправдивих відомостей у формі характеристики на позивача як колишнього працівника, йому завдано моральну шкоду.

Оскільки позивач зазнав переживань, пов`язаних з неправдивою інформацією, яка принижує його честь та гідність як людини та фахівця, отримав психологічну травму, яка позначилась як на його душевному стані, негативно вплинула на спосіб життя та відносини з оточуючими, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує те, що поширена інформація має негативний характер, оскільки принижує честь, гідність позивача в громадській думці, при цьому враховуючи фактичні обставини справи, тривалість моральних страждань позивача, виходячи із засад розумності, співмірності та справедливості, колегія суддів вважає за необхідне визначити її в розмірі 10 000 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права призвели до ухвалення у справі помилкового рішення, останнє підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позову з вищевказаних підстав (п.3, п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 05 травня 2022 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 , інформацію, поширену Вижницькою районною державною адміністрацією Чернівецької області у характеристиці від 13 квітня 2020 року № 01.84-478, наданій до Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області (вул. Р. Шухевича. 4, м. Вижниця, Чернівецька область), 23 вересня 2021 року - до Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/3441/21-а (вул. Садова, 1-і, м. Чернівці), а саме: «Протягом останнього місяця роботи на посаді директора Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) порушував правила трудового розпорядку, не виконував доручення, надані головою районної державної адміністрації, та не вжив належних заходів щодо забезпечення в повному об`ємі засобами індивідуального захисту, в період загострення поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, соціальних працівників та робітників Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг)».

Зобов`язати Вижницьку районну державну адміністрацію Чернівецької області протягом одного тижня з моменту набрання судовим рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 шляхом відкликання характеристики Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області на ОСОБА_1 , надану 13 квітня 2020 року до Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області (вул. Р. Шухевича. 4, м. Вижниця, Чернівецька область), та 23 вересня 2021 року - до Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/3441/21-а (вул. Садова, 1-і, м. Чернівці).

Стягнути з Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області на користь ОСОБА_1 10 000 грн у відшкодування завданої моральної шкоди.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 02 вересня 2022 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: А.І. Владичан

І.Б. Перепелюк