Справа № 308/2486/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участю:

секретаря судового засідання - Бокотей А.М.,

прокурорів Роман М.С., Губаль О.В.,

представника відповідача-1 Беляков А.В.,

представника відповідача-2 Сідун О.С.,

представника відповідача-3 Ільницького М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ужгороді в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін заяву керівника Закарпатської обласної прокуратури про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2017 у справі №308/2486/17 за позовом Ужгородської місцевої прокуратури до Ужгородської міської ради, ОСОБА_1 ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 про скасування рішень Ужгородської міської ради щодо відведення земельної ділянки та витребування її на користь територіальної громади міста Ужгорода

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла заява керівника Закарпатської обласної прокуратури про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18.09.2017 у справі №308/2486/17, у якій він просить суд скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2017 у справі №308/2486/17 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги прокурора у даній справі.

Заява обґрунтована тим, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду у справі за №308/6447/22 від 07.06.2022 (набрала законної сили 15.06.2022) звільнено від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, а провадження у справі закрито у відповідності до вимог ст.284 КПК України.

Згідно з пред`явленим 17.10.2014 обвинуваченням ОСОБА_4 вніс недостовірні відомості до графи №2 висновку від 17.10.2014 до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 АДРЕСА_1 , в якій зазначив, що відведення земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не суперечить містобудівній документації.

Вказує на те, що суд, приймаючи рішення про відмову у задоволені позовної заяви прокурора, констатував недоведеність порушень в частині невідповідності цільового призначення земельної ділянки вимогам містобудівної документації, посилаючись на отримане погодження проекту із землеустрою управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, що як встановлено наразі ухвалою Ужгородського міськрайонного суду у справі за №308/6447/22 від 07.06.2022 виявилось підробленим (фальшивим) за його змістом.

До суду від представника ОСОБА_2 надійшли заперечення, у яких він просив заяву прокурора про перегляд рішення суду від 18.09.2017 у справі №308/2486/17 зилишити без задоволення.

Заперечення обґрунтовані тим, що ухвала суду від 07.06.2022 по справі №308/6447/22 не є обов`язковою для суду, що розглядає заяву прокурора про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому посилається на правовий висновок, викладений в ухвалі Верховного Суду по справі №197/61/18.

Крім того, представник вказує на те, що доводи у заяві керівника Закарпатської обласної прокуратури про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2017 у справі №308/2486/17 зводяться до переоцінки доказів, що за суперечить приписам частини 4 статі 423 ЦПК України.

На переконання представника ОСОБА_2 , доводи прокурора є помилковими та неконкретними, оскільки у даному випадку відсутні підстави стверджувати про встановлення будь-яких нововиявлених обставин, що, як вважає адвокат узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Верховного Суду від 22.12.2021 по справі №910/30/19.

Звертає увагу на правову природу ухвали про закриття кримінального провадження від 07.06.2022 по справі №308/6447/22, вказуючи на те, що її постановлення не обумовлює висновок про винуватість особи.

Наполягає на тому, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем земельної ділянки за кадастровим номером :24:001:0470, а договір купівлі-продажу, на підставі якого він набув право власності недійсним не визнавався.

Також звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 не був учасником справи під час її первісного розгляду, а тому задоволення позовних вимог, пред`явлених до нього суперечитиме приписам частини 5 статті 423 ЦПК Украни, за змістом яких при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову. Поряд із цим, посилається на принцип остаточності судового рішення.

У судовому засіданні представники прокуратури заяву про перегляд рішення суду за ново виявленими обставинами підтримали повністю.

У судовому засіданні представник відповідача-1 проти перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами не заперечив.

У судовому засіданні представник відповідача-2 та представник відповідача-3 проти перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами заперечили повністю, просили залишити заяву керівника Закарпатської обласної прокуратури про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2017 у справі №308/2486/17 без задоволення.

У судове засідання третя особа не з`явилася, належним чином повідомлена про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подала.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 25.07.2022 суддя прийняв заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 25.07.2022 суд навклав арешт на земельні ділянки за кадастровими номерами: :24:001:0470 та :24:001:0471 із забороною ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та іншим особам здійснювати дії спрямовані на відчуження земельних ділянок за кадастровими номерами: :24:001:0470 та :24:001:0471, надання їх в оренду або інше користування третім особам.

Ухвалою від 02.09.2022 суд провів заміну відповідача та залучив третю особу.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до п.2.11 рішення Ужгородської міської ради від 29.05.2014 за №1325 «Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» гр. ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 площею 0,09 га.

На момент вирішення справи судом першої інстанції та ухвалення рішення від 18.09.2017 у матеріалах справи була копія висновку управління містобудування та архітектури від 17.10.2014 за підписом ОСОБА_5 , у якому вказано про те, що проект землеустрою, розроблений для відведення гр. ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не суперечить містобудівній документації.

Згідно з п.1.25 рішення Ужгородської міської ради №1508 від 29.05.2014 «Про затвердження та відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» гр. ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано їй у власність (земельна ділянка за кадастровим номером :24:001:0461).

У подальшому згідно з технічною документацією, підготовленою ФОП ОСОБА_6 здійснено поділ земельної ділянки за кадастровим номером :24:001:0461 на земельну ділянку кадастровий №:24:001:0470 площею 0,06 га і земельну ділянку кадастровий №:24:001:0471 площею 0,03 га.

Матеріалами справи підтверджується те, що власником земельної ділянки за кадастровим №:24:001:0471 площею 0,03 га являється ОСОБА_1 . Вказане підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №80059962 від 10.02.2017 та №305109329 від 15.07.2022. Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу від 01.07.2015 №1362, посвідчений нотаріусом Дудись В.Н.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №305109531, сформованою від 15.07.2022, власником земельної ділянки кадастровий №:24:001:0470 площею 0,06 га є ОСОБА_2 , який набув право власності згідно з договором №1110 від 14.11.2019.

Виходячи з того, що відведення земельної ділянки за кадастровим номером :24:001:0461 із земель комунальної власності здійснено всупереч приписів земельного законодавства Ужгородська місцева прокуратура звернулася до суду з позовом про скасування рішень органу місцевого самоврядування та витребування земельних ділянок, у якому просила суд:

-визнати незаконним та скасувати пункт 2.11 рішення 22 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 29.05.2014 за №1325;

-визнати незаконним та скасувати пункт 1.25 рішення 26 сесії 6 скликання Ужгородської міської ради від 07.11.2014 за № 1508;

-витребувати від гр. ОСОБА_1 земельну ділянку за кадастровим номером :24:001:0471 площею 0,03 га вартістю 276333.0 грн. на користь територіальної громади міста Ужгорода;

-витребувати від гр. ОСОБА_3 земельну ділянку за кадастровим номером :24:001:0470 площею 0,06 га вартістю 497400.0 грн. на користь територіальної громади міста Ужгорода.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Поряд із цим, з обставин справи слідує те, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду у справі за №308/6447/22 від 07.06.2022 (набрала законної сили 15.06.2022) звільнено від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, а провадження у справі закрито у відповідності до вимог ст.284 КПК України.

Згідно з пред`явленим 17.10.2014 обвинуваченням ОСОБА_4 вніс недостовірні відомості до графи №2 висновку від 17.10.2014 до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 АДРЕСА_1 , в якій зазначив, що відведення земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) не суперечить містобудівній документації.

Виходячи з наведеного, керівник Закарпатської обласної прокуратури, беручи до уваги те, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі за №308/6447/22 від 07.06.2022 констатовано підробку погодження проекту із землеустрою управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради, тобто фальшивість його змісту, дійшов до висновку про необхідність перегляду рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2017 по справі №308/2486/17 за нововиявленими обставинами.

ІV. Позиція суду

Згідно з частиною 1 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 2 частини 2 статті 423 ЦПК України закріплено положення, за яким підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, є встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (частина 2 статті 429 ЦПК України).

За правилами частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд з`ясував те, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі за №308/6447/22 від 07.06.2022, яка набрала законної сили 15.06.2022, звільнено від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

Поряд із цим, суд відхиляє доводи представника ОСОБА_2 про те, що ухвала суду від 07.06.2022, постановлена у справі №308/6447/22, не є обов`язковою для суду при розгляді заяви прокурора про перегляд за нововиявленими обставинами, виходячи з наступних мотивів. Так, заперечення адвоката у цій частині ґрунтуються на висновках, викладених в ухвалі Верховного Суду по справі №197/61/18 від 24.10.2018. Утім, суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у зазначеній справі вказав на те, що ухвала суду про закриття кримінального провадження відносно фізичної особи не мала правового значення для ТОВ «АТБ-маркет». Зі змісту судового рішення суду касаційної інстанції вбачається те, що ухвалою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року закрито кримінальне провадження №0000016 відносно директора ТОВ «Бахча.С».

Необхідно звернути увагу на те, що в межах наведеного кримінального провадження проводилося досудове розслідування за фактом ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ «АТБ-маркет» по взаємовідносинах із ТОВ «Бахча.С». При цьому в постановленій ухвалі суду першої інстанції про закриття кримінального провадження з підстав спливу строків притягнення до кримінальної відповідальності містяться згадки про ТОВ «АТБ-маркет». Вказані обставини ТОВ «АТБ-маркет» вважало протиправними з тих підстав, що нібито ухвалою суду першої інстанції про закриття кримінального провадження з підстав спливу строків притягнення до кримінальної відповідальності констатовано факт участі ТОВ «АТБ-маркет» в безпідставній мінімізації податкових зобов`язань та неправомірному формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість, перерахуванні грошових коштів без фактичного проведення фінансово-господарських операцій з безпідставним відображенням їх у податковій та бухгалтерській звітності, що може бути використано в якості обставин, які не підлягають доказуванню в цивільному, господарському чи адміністративному спорі за участі товариства.

Своєю чергою, суд касаційної інстанції в ухвалі, на яку представник ОСОБА_2 посилається як на підставу своїх заперечень, зауважив про те, що та обставина, що у змісті ухвали Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року згадується ТОВ «АТБ-маркет» не свідчить про наявність висновку щодо протиправної діяльності цього підприємства, а відтак відсутні будь-які юридичні наслідки для нього, що не дає підстав вважати, що ця ухвала стосується інтересів ТОВ «АТБ-маркет».

Між тим, відсутність в ухвалі суду від 07.06.2022 по справі №308/6447/22 висновків, котрі, як зазначає адвокат, стосувалися би прав, свобод чи інтересів безпосередньо учасників справи №308/2486/17 не свідчить про відсутність підстав для врахування цієї ухвали у вимірі обставин, які досліджуються судом по справі №308/2486/17, зважаючи на те, що, вирішуючи питання про підставність перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, суд повинен дослідити наявність чи відсутність обставин, персоніфікованих пунктами 1-3 частини 2 статті 423 ЦПК України, а не з`ясовувати чи мають окремі судові рішення преюдиціальне значення.

Більше того, суд наголошує на тому, що висновки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 24.10.2018 по справі №197/61/18 не стосуються перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, оскільки предметом дослідження суду касаційної інстанції була правомірність ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року про повернення апеляційної скарги.

Резюмуючи, суд зауважує про те, що відповідне звільнення не є реабілітуючою підставою, тобто ухвалою суду від 07.06.2022 по справі №308/6447/22 констатовано те, що ОСОБА_4 вніс недостовірні відомості до висновку управління містобудування та архітектури від 17.10.2014, у якому вказано про те, що проект землеустрою, розроблений для відведення гр. ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не суперечить містобудівній документації.

У цьому контексті суд відхиляє аргументи представника ОСОБА_2 про те, що постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності не обумовлює висновок про винуватість особи, позаяк нереабілітуючий характер підстави закриття кримінального провадження означає те, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження.

Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду від 02.12.2021 по справі №449/1689/19.

Отже, суд доходить до переконання про обґрунтованість висновків керівника Закарпатської обласної прокуратури про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зважаючи на те, що при первісному розгляді цієї справи судом досліджувалися докази, зміст якого був підробленим.

Резюмуючи, суд вказує на те, що за своєю юридичною суттю нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути відповідним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя як така не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) за умови відсутності зловживання (пп.27-28 рішення від 18.11.2004 у справі «Правєдная проти Росії», №69529/01 та п.46 рішення від 06.12.2005 у справі «Попов проти Молдови», № 2). Однак при цьому ЄСПЛ наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць.

Одним з аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що у разі ухвалення судом остаточного рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду й нового рішення по суті.

Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (пп.51-52 рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії» від 24.06.2003; ухвала Суду щодо прийнятності заяви № 62608/00 «Агротехсервіс проти України»; пп.42-44 рішення Суду у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2011).

Процесуальними нормами не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами в повному обсязі. Отже, суд переглядає судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення.

Ухвалюючи рішення від 18.09.2017 про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що витребування земельних ділянок не відповідатиме критерію «пропорційності» та призведе до порушення вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції, яка гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність.

Окрім цього, суд наголосив на тому, що оскаржувані рішення органу місцевого самоврядування вичерпали свою дію шляхом виконання, а їх скасування не забезпечує реального захисту порушених прав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 по справі №359/3373/16-ц вказано про те, що у справах щодо витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 по справі №925/642/19 зазначено про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, якщо суд, дотримуючись принципу стадійності захисту права, дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачено законом або договором та/або він є неефективним для захисту порушеного права в таких правовідносинах. Водночас перш ніж відмовити в позові з підстав обрання неналежного способу захисту, суд з`ясовує: 1)з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2)чи передбачено обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3)чи передбачено законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4)чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Суд наголошує на тому, що неправильно обраний спосіб захисту порушеного права виключає дослідження та вирішення судом заявлених позовних вимог по суті. Вказане узгоджується із правовою позицією, відображеною в постановах Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №911/269/19 та від 02.08.2022 по справі №911/392/20.

У зв`язку з цим аналіз правомірності рішень органу місцевого самоврядування у межах відведення земельної ділянки для гр. ОСОБА_3 фактично знаходиться поза межами судового дослідження, оскільки не впливає на результати судового розгляду.

Своєю чергою, ухвалюючи рішення від 18.09.2017, суд зазначив про відсутність в Ужгородської міської ради підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для гр. ОСОБА_3 , зважаючи на наявність погодження управління містобудування та архітектури, тобто по суті дослідив процедуру відведення земельної ділянки для гр. ОСОБА_3 .

Між тим, переглядаючи рішення суду від 18.09.2017 за нововиявленими обставинами, суд повторно наголошує на тому, що перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є екстраординарною формою перегляду та не може ототожнюватися чи підміняти ревізування рішення в апеляційному порядку.

Відтак, переглядаючи судове рішення за нововиявленими обставинами, суд досліджує не законність, обґрунтованість чи мотиви рішення в цілому з метою усунення допущених судами попередніх інстанцій помилок, а перевіряє чи спростовують нововиявлені обставини факти, які було покладено в основу судового рішення, що переглядається.

Тобто скасування чи зміна рішення суду під час здійснення його перегляду за нововиявленими обставинами є процесуальним наслідком, який настає виключно у разі встановлення того, що висновки суду, покладені в основу рішення, яке переглядається, спростовуються нововиявленими обставинами. При цьому те, чи певна обставина спростовується іншою обумовлює необхідність з`ясування та дослідження сутнісного наповнення обох обставин з подальшим проведенням порівняльного аналізу обсягів їх змісту.

Між тим, як зазначив суд, питання правомірності оскаржуваних рішень органу місцевого самоврядування знаходиться поза межами судового дослідження у цій справі, тобто його дослідження в будь-якому випадку є зайвим, що не залежить від наявності чи відсутності обставин, на які покликається прокурор, як на підставу для перегляду судового рішення.

На переконання суду, інструментом виправлення дефекту судового рішення, який полягає в зазначені зайвих(передчасних) мотивів, повинен усуватися в ході апеляційного чи касаційного перегляду. Зміна рішення суду від 18.09.2017 шляхом виключення посилань на правомірність висновку про відповідність проекта землестрою, підготовленого для відведення земельної ділянки на користь гр. ОСОБА_3 не відповідатиме правовій природі та завданням перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зважаючи на те, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі

Крім того, слід вказати на те, що в основу рішення від 18.09.2017 були покладені також висновки суду щодо неефективності обраного способу захисту і неможливості витребування земельних ділянок.

Отже, заява керівника Закарпатської обласної прокуратури про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2017 у справі №308/2486/17 фактично зводиться до апеляційної скарги на згадане рішення суду першої інстанції.

Суд відхиляє посилання представника ОСОБА_2 на те, що прокурор із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами звернувся з пропуском присічних строків, оскільки за приписами пункту 2 частини 2 статті 423 та пункту 2 частини 2 статті 424 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у разі встановлення ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрала законної сили, факту фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у справі, може бути подана не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини 3 статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1)відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2)задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3)скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

За приписами частини 4 статті 429 ЦПК України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що заяву керівника обласної прокуратури про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2017 у справі №308/2486/17 слід залишити без задоволення.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат у відповідності до статті 141 ЦПК України.

Ухвалою від 25.07.2022 суд відстрочив сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Водночас із матеріалів справи вбачається те, що судовий збір у розмірі 22208,99 грн. сплачено згідно з платіжним дорученням №851 від 15.08.2021. Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 12, 13, 18, 81-82, 258-260, 263, 423-429 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви керівника Закарпатської обласної прокуратури про перегляд рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2017 у справі №308/2486/17 за нововиявленими обставинами відмовити повністю та залишити рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2017 у справі №308/2486/17 в силі.

Судові витрати покладаються на позивача.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.Й. Данко