Провадження № 4-с/760/146/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження у справі

05 вересня 2022 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді Зуєвич Л.Л., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175, 177, 184-186 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2) на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черкасова Євгена Володимировича /далі - державний виконавець Черкасов Є.В./ (адреса: 03036, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 76Б), заінтересована особа (стягувач): акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» /далі - АТ «КБ «Приватбанк»/ (; адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1д,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

29.08.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана скарга, за підписом представника позивача - адвоката Свінцова С.В. (діє на підставі ордеру), в якій скаржник просить суд:

-«прийняти скаргу на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Черкасова Є.В. у виконавчому провадженні № 54922007;

-визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Черкасова Є.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.08.2022;

-визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Черкасова Є.В. про стягнення виконавчого збору від 17.08.2022 у виконавчому провадженні № 54922007 у розмірі 15 233,52 грн;

-визнати протиправними та скасувати рішення та дії державного виконавця Черкасова Є.В. про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 15 233,52 грн та витрат виконавчого провадження у розмірі 195,30 грн;

-зобов`язати державного виконавця Черкасова Є.В. прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження № 54922007;

-у відповідності до вимог ч. 7 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» виключити відомості про ОСОБА_1 як Боржника з Єдиного реєстру боржників та зняти обтяження з рухомого та нерухомого майна.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2022 для розгляду зазначеної скарги визначено суддю Зуєвич Л. Матеріали справи фактично передано судді по реєстру 30.08.2022.

Щодо юрисдикційної підвідомчості

Розглянувши матеріали справи суд враховує наступне.

Скаргу обґрунтовано, зокрема, тим, що державним виконавцем Черкасовим Є.В, здійснювалося примусове виконання виконавчого напису № 7133 від 11.07.2017 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь АТ «КБ «Приватбанк» у розмірі 152 335,17 грн в межах виконавчого провадження № 54922007.

Скаржник вважає, що після виявлення факту самостійного виконання боржником основного зобов`язання, поза межами виконавчого провадження, державний виконавець Черкасов Є.В, мав закінчити виконавче провадження та скасувати заходи його забезпечення. Проте, всупереч положенням Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець Черкасов Є.В. повернув виконавчий документ стягувачу, у зв`язку з чим, заходи забезпечення виконавчого провадження скасовані не були, що безпідставно порушує законні права та інтереси скаржниці.

Дослідивши матеріли справи суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповдіно до ст. 447 ЦПК України, на яку посилаєитсья скражник, звертаючись з відповідною скрагою, що є предметом розгляду, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 346/79/17 (провадження № 14-471цс19) викладено наступну правову позицію:

«22. Відповідно до частини першої вказаної статті рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

23. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону № 1404-VIII).

24. Тобто, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

25. Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, був визначений у розділі VIIЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

26. ЦПК України у вказаній редакції передбачав, що скарги сторони виконавчого провадження щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства, підлягають розгляду судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим судом, що видав виконавчий документ.

27. ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, визначив порядок реалізації судового контролю за виконанням судових рішень у статтях 447-453 розділу VII.

28. Відповідно до частини першої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України у редакції, чинній на час розгляду справи в судах попередніх інстанцій, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

29. Аналогічний за змістом припис закріплений у частині першій статті 287 КАС України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду.

30. Отже, за правилами адміністративного судочинства мали оскаржуватися рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинені під час виконання ухвалених в адміністративній справі судових рішень, а також виконавчих документів, виданих іншими, ніж суд, органами та посадовими особами, оскільки закон не встановлює для такого оскарження іншого порядку судового оскарження.

33. З огляду на те, що скаржник подала скаргу на дії відділу ДВС з виконання виконавчого документа, виданого іншою посадовою особою, а не судом, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про підвідомчість спору адміністративному суду.».

Застосовуючи вказані правові висновки Верховного Суду в контексті обставин даної справи, суд вважає, що у цій справі між сторонами виник публічно-правовий спір з оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця під час примусового виконання виконавчого напису, що не пов`язано зі здійсненням контролю судом за виконанням судових рішень, а отже підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Отже, враховуючи вказані правові висновки, предмет спору та характер спірних правовідносин, спір у даній справі підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За вказаних обставин, суд зазначає, що позивач у цій справі обрав помилкову юрисдикційну підвідомчість для звернення з відповідним позовом.

За змістом ч. 4 ст. 186, п. 7 ч. 1 ст. 353 ЦПК України ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 186, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черкасова Євгена Володимировича, заінтересована особа (стягувач): акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк», - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання /ч. 2 ст. 261 ЦПК України/.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич