Постанова

Іменем України

07 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 727/3568/20

провадження № 61-5156св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рязань-Інвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «Черновіц Плаза»,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду

від 11 травня 2022 року у складі колегії суддів: Височанської Н. К.,

Владичана А. І., Лисака І. Н.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рязань-Інвест» (далі -

ТОВ «Рязань-Інвест»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Черновіц Плаза» (далі - ТОВ «Черновіц Плаза»), третя особа - Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк» (далі - ПАТ «Діамантбанк»), про визнання права власності на частину об`єкта незавершеного будівництва.

Позовну заяву мотивувала тим, що 18 липня 2012 року між Товариством

з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі «Рязань» (далі -

ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань») та ТОВ «Рязань-Інвест» було укладено інвестиційний договір на завершення реконструкції об`єкта в порядку пайової участі.

Предметом договору є участь пайовиків ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» та ТОВ «Рязань-Інвест» у завершенні реконструкції будинку торгівлі «Рязань» на вулиці Героїв Майдану, 56 в м. Чернівці. Реконструкція здійснюється на пайових умовах з наступним отриманням пайовиками у власність часток загальної площі об`єкта.

23 грудня 2013 року між нею та ТОВ «Рязань-Інвест» укладено договір на завершення реконструкції об`єкта в порядку дольової участі, відповідно до умов якого після закінчення реконструкції та введення об`єкта в експлуатацію вона набуває право власності на нежитлове приміщення на АДРЕСА_1 .

Предметом зазначеного договору є участь інвестора у завершенні реконструкції будинку торгівлі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на земельній ділянці площею 0,4521 га на АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1.3.2 вказаного договору, внесок інвестора становить

79 695 дол. США з розрахунку 3 500 дол. США за 1 кв. м площі нежитлового приміщення, фінансування будівництва якого здійснює інвестор з метою набуття його у власність.

Позивач вказувала, що на виконання умов зазначеного договору нею

як інвестором реконструкції об`єкта будівництва сплачено 769 249,52 грн.

29 лютого 2016 року між ТОВ «Рязань-Інвест» та ТОВ «Черновіц Плаза» укладено договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва

з відстроченням платежу, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А. В. та зареєстрований

у реєстрі за № 587.

Згідно з пунктом 1.3 договору купівлі-продажу всі обов`язки з будівництва об`єкта незавершеного будівництва приймає на себе набувач ТОВ «Черновіц Плаза».

10 березня 2016 року між ТОВ «Черновіц Плаза» та ПАТ «Діамантбанк» укладено та зареєстровано договір іпотеки № 692, предметом якого

є незавершене будівництво готовністю 83 % на

АДРЕСА_1 .

ТОВ «Рязань-Інвест» та ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» діяли на підставі інвестиційного договору на завершення реконструкції об`єкта в порядку пайової участі від 18 липня 2012 року на земельній ділянці площею 0,4521 га, яка розташована на АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 2.11 мирової угоди від 08 лютого 2016 року,

яка затверджена ухвалою Господарського суду Чернівецької області

від 25 лютого 2016 року, передбачено набуття права власності ТОВ «Рязань-Інвест» на активи ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань».

25 лютого 2016 року право власності ТОВ «Рязань-Інвест» на об`єкт незавершеного будівництва зареєстровано Державною реєстраційною службою Чернівецького міського управління юстиції, реєстраційний номер майна 01, номер запису про право власності 13438714.

Вказувала, що їй стало відомо, що ТОВ «Рязань-Інвест» з 29 лютого 2016 року вже не є власником незавершеного будівництва на АДРЕСА_1 , оскільки в цей день між ТОВ «Рязань-Інвест» та ТОВ «Черновіц Плаза» укладено договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва

з відстроченням платежу.

Позивач, як власник свого інвестиційного внеску, своєї згоди на продаж не давала і позбавлена права вимагати будь-які результати свого інвестиційного внеску (права очікування) y нового власника ТОВ «Черновіц Плаза», оскільки з ТОВ «Черновіц Плаза» у неї немає договірних відносин і товариство не визнає її права на інвестиційний внесок в сумі 79 695 дол. США з правом отримання нерухомого майна по завершенню добудови.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на ідеальну частку 37/500 в об`єкті незавершеного будівництва - будівлі, що розташована на земельній ділянці площею 0,4521 га, на АДРЕСА_1 , що знаходиться в стані готовності 83 %, а також стягнути на її користь понесені судові витрати та витрати за проведення експертизи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 грудня 2021 року у складі судді Чебан В. М. позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на ідеальну частку 3/500 в об`єкті незавершеного будівництва, що розташоване на земельній ділянці площею 0,4521 га, за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться в стані готовності 83 %.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач виконала умови договору на завершення реконструкції об`єкта в порядку дольової участі від 23 грудня

2013 року, отже, має право на частку в спірному майні.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 11 травня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «»Будинок торгівлі «Рязань» в особі арбітражного керуючого Беркута М. С. задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 грудня 2021 року скасовано.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Рязань-Інвест»,

ТОВ «Черновіц Плаза» про визнання права власності на частину об`єкта незавершеного будівництва закрито.

Роз`яснено ОСОБА_1 , що розгляд справи за її позовом віднесено до юрисдикції господарського суду, на розгляді у якому перебуває справа про банкрутство ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань».

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що визнаючи за позивачкою право власності на частину об`єкта незавершеного будівництва готовністю 83% за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції своїм рішенням порушив права ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» як власника нежитлових будівель за зазначеною адресою.

Заявлені у цій справі позовні вимоги стосуються майна боржника

ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань»,щодо якого ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 16 листопада 2011 року порушено провадження

у справі про банкрутство, вказаний спір відповідає ознакам спору,

який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом,

у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2022 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Чернівецького апеляційного суду від 11 травня 2022 року та залишити в силі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 грудня 2021 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 червня 2022 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

У липні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції не врахував, що позивач не може захистити своє право в господарському судочинстві шляхом пред`явлення вимог до ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» в межах процедури санації, оскільки у цього товариства відсутнє право власності на спірне майно та відсутні правовстановлюючі документи. Вважати, що відповідне майно включено до ліквідаційної маси, також немає підстав, оскільки право на це майно зареєстровано за

ТОВ «Черновіц Плаза», а ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» такого права не набувало.

ДоводиТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» не містили посилань на будь-які правовстановлюючі документи, а також на рішення судів про визнання права власності чи на витребування майна з чужого незаконного володіння спірного майна.

У справі про банкрутство ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» боржником

є вказане товариство. Оскільки об`єкт на

АДРЕСА_1 не належить і не належав боржнику, то відсутні підстави для висновку, що заявлені у цій справі вимоги стосуються ліквідаційної маси зазначеного боржника. З моменту реєстрації об`єкта незавершеного будівництва за забудовником ТОВ «Рязань-Інвест» та подальшого переходу права власності за договором, який визнано недійсним, майно не стало належати ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», а отже, висновки про підвідомчість справи господарському суду є безпідставними.

Самі лише заяви про належність спірного майна боржнику, щодо якого триває процедура санації, не створюють юридичних наслідків, допоки такий боржникне визнає право власності за собою в судовому порядку, зареєструє його

у позасудовому порядку чи витребує його з чужого незаконного володіння.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених

у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 916/585/18, підвідомчість справи господарській юрисдикції стосується саме спорів з боржником. Проте цей спір не стосується ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» як боржника та не передбачає його участі у справі як сторони.

Суд апеляційної інстанції усунувся від прямого обов`язку вирішити справу та безпідставно закрив провадження у справі. Суд мав встановити право арбітражного керуючого ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» на звернення з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, перевірити, в чому саме полягає порушення прав та законних інтересів зазначеної юридичної особи.

Апеляційний суд неправильно застосував висновки Верховного Суду, вибравши з тексту постанов лише зручні для тлумачення абзаци.

Крім того, судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, зокрема досліджено докази на підтвердження зареєстрованого права власності на нерухоме майно - будівництво, що розташоване на АДРЕСА_1 .

Відзиви на касаційну скаргу інші учасники справи до Верховного Суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

25 січня 2006 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» укладено кредитну угоду № 7106К2 на суму

11 578 128 грн. На забезпечення вимог цієї кредитної угоди 25 січня 2006 року між сторонами укладено іпотечний договір, у якому предметом іпотеки виступає нежитлові будівлі загальною площею 5 066,30 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також 01 червня 2006 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» укладено кредитну угоду

№ 7106К25 на суму 1 500 000 грн. На забезпечення вимог зазначених кредитних угод від 01 червня 2006 року та від 25 січня 2006 року між сторонами укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку банку передано нежитлові будівлі загальною площею 5 066,30 кв. м, що знаходяться

за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 16 листопада

2011 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань».

18 липня 2012 року ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» та ТОВ «Рязань-Інвест» (інвестор) уклали інвестиційний договір на завершення реконструкції об`єкта в порядку пайової участі, у якому передбачили, що цей договір набирає чинності з моменту затвердження плану санації ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» Господарським судом Чернівецької області і діє до прийняття об`єкта в експлуатацію та оформлення права власності на частки сторін.

Господарський суд Чернівецької області ухвалою від 17 січня 2013 року затвердив план санації ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», яким передбачено участь інвестора ТОВ «Рязань-Інвест», з урахуванням умов інвестиційного договору.

23 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Рязань-Інвест» укладено договір № 1-3/12 на завершення реконструкції об`єкта в порядку дольової участі, згідно з пунктом 1.1 якого предметом договору є участь інвестора

у завершенні реконструкції будинку торгівлі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на земельній ділянці площею 0,4521 га, яка розташована на

АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 7-11).

Згідно з пунктом 1.3.2. договору від 23 грудня 2013 року, внесок інвестора становить 79 695 дол. США з розрахунку 3 500 дол. США за 1 кв. м площі нежитлового приміщення, фінансування будівництва якого здійснює інвестор з метою набуття його у власність.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 08 жовтня 2015 року затверджено зміни та доповнення до плану санації боржника, продовжено процедуру санації та повноваження керуючого санацією Давидюка Р. М. на шість місяців - до 15 березня 2016 року. Планом санації було передбачено участь інвестора - ТОВ «Рязань-Інвест».

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року у справі про банкрутство ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04 квітня

2016 року, затверджено мирову угоду від 08 лютого 2016 року, укладену між кредиторами та боржником (ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань»), провадження у справі про банкрутство припинено.

Відповідно до пункту 2.7 мирової угоди, виконання зобов`язань перед кредиторами четвертої черги, згідно з реєстром вимог кредиторів, бере на себе інвестор, а саме ТОВ «Рязань-Інвест».

Згідно з пунктом 2.12 зазначеної угоди, мирова угода є правовстановлюючим документом на право власності інвестора ТОВ «Рязань Інвест» на відповідні активи боржника, визначені згідно з угодою про проведення розрахунків від 08 лютого 2016 року, і таке право має бути зареєстроване

у встановленому законодавством порядку.

За змістом угоди про порядок розрахунків від 08 лютого 2016 року, з моменту підписання уповноваженими представниками сторін цієї угоди та затвердження Господарським судом Чернівецької області мирової угоди

у справі № 5027/1297-б/2011, до інвестора переходить право власності на об`єкт незавершеної реконструкцією нежитлової будівлі ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» за адресою: м. Чернівці, вул. Героїв Майдану (Червоноармійська), 56, готовністю 83 %, відповідно до довідки Чернівецького міського бюро технічної інвентаризації від 24 грудня 2015 року № 1881.

На виконання умов мирової угоди та на підставі ухвали Господарського суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року право власності на об`єкт незавершеного будівництва на АДРЕСА_1 було зареєстровано за ТОВ «Рязань-Інвест».

29 лютого 2016 року між ТОВ «Рязань-Інвест» (продавець) та ТОВ «Черновіц Плаза» (покупець) укладено договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва з відстроченням платежу, який посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іщенко А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 587.

Відповідно до пункту 1.1. договору купівлі-продажу, продавець передає майно у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму.

Пунктом 1.2 зазначеного договору передбачено, що предметом договору

є об`єкт незавершеного будівництва, готовністю 83 %, на АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 1.3 договору купівлі-продажу, всі обов`язки по будівництву об`єкта незавершеного будівництвом бере на себе набувач ТОВ «Черновіц Плаза».

10 березня 2016 року між ТОВ «Черновіц Плаза» та ПАТ «Діамантбанк» укладено договір іпотеки № 692, предметом якого є незавершене будівництво готовністю 83 % на АДРЕСА_1 . На підставі зазначеного договору 10 березня 2016 року було зареєстровано обтяження заборони на вказане майно за ПАТ «Діамантбанк».

Постановою Вищого господарського суду України від 09 серпня 2016 року скасовано ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 25 лютого 2016 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду

від 04 квітня 2016 року. Справу № 5027/1297-б/2011 (про банкрутство

ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань») направлено на розгляд до

Господарського суду Чернівецької області на стадію санації.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 06 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 29 жовтня 2020 року та постановою Верховного Суду від 12 серпня

2021 року, визнано договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва готовністю 83 % від 29 лютого 2016 року, укладеного між

ТОВ «Рязань-Інвест» та ТОВ «Черновіц Плаза», недійсним.

Визнано незаконним з дня прийняття та скасовано рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Гринюка І. В. (від 25 лютого

2016 року, індексний номер 28453268) про проведення державної реєстрації права власності за ТОВ «Рязань-Інвест» на незавершене будівництво готовністю 83 % за адресою: м. Чернівці, вул. Червоноармійська, 56,

з відкриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

У зазначених рішеннях зроблено висновок, що ТОВ «Рязань-Інвест» передало

у власність ТОВ «Черновіц Плаза» незавершене будівництво готовністю 83 % за адресою: АДРЕСА_1 , не маючи на це законного права, оскільки перед цим набуло право власності на вказане нерухоме майно на підставі судового рішення, скасованого в подальшому як незаконного, яке не породжує жодних правових наслідків, що в сукупності свідчить про те, що ТОВ «Рязань-Інвест» не набуло статусу власника нерухомого майна, яке було предметом договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, посвідченого 29 лютого 2016 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Іщенко А. В.

У пункті 56 постанови Верховного Суду від 12 серпня 2021 року у справі

№ 926/358/19 зазначено, що лише ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» на підставі документа, що засвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, документа, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт, та документа, що містить запис об`єкта незавершеного будівництва за результатами технічної інвентаризації такого об`єкта, могло зареєструвати право власності на об`єкт незавершеної реконструкції нежитлової будівлі ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» за адресою: АДРЕСА_1, готовністю 83 %. Право власності на об`єкт незавершеного будівництва готовністю 83 % за адресою: АДРЕСА_1 , мало бути зареєстровано виключно за ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» як власника нежитлових будівель загальною площею 5 066,30 кв. м за вказаною адресою, що перебувають на стадії реконструкції.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, а також в межах доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Предметом спору є визнання за позивачем права власності на ідеальну частку в об`єкті незавершеного будівництва - будівлі, розташованої на земельній ділянці площею 0,4521 га на АДРЕСА_1 , що знаходиться в стані готовності 83 %.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України (пункт 8 частини першої статті 20 ГПК України).

З огляду на наведені приписи процесуальних законів правильне визначення юрисдикції суду у цій справі залежить від змісту правовідносин та її учасників.

21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII.

З дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

За змістом статті 7 Кодексу України з питань банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство,

в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (стаття 7 Кодексу України з питань банкрутства).

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19), від 18 лютого 2020 року

у справі № 918/335/17 (провадження № 12-160гс19), постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 921/557/15-г/10, від 06 лютого

2020 року у справі № 910/1116/18 міститься висновок, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 916/585/18 (916/1051/20) (провадження № 12-14гс21) зазначено, що «господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство,

в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 289/2217/17, від 12 червня 2019 року у справі № 289/233/18, від 19 червня 2019 року у справах № 289/718/18 та № 289/2210/17).

Згідно з частиною третьою статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, тобто слід застосувати норми Кодексу України з процедур банкрутства, які є чинними на час перегляду справи.

Зі змісту вказаних норм убачається, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 905/2030/19 (905/1159/20) (провадження № 12-92гс20) зазначено, що визначаючи юрисдикційність спорів з майновими вимогами боржника та до боржника, щодо якого здійснюється процедура банкрутства, Велика Палата Верховного Суду уже неодноразово зазначала про необхідність розгляду спорів між боржником та іншими суб`єктами (як органами, наділеними владними повноваженнями, так і суб`єктами приватно-правових відносин) щодо майна боржника в межах процедури банкрутства. Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня

2019 року у справі № 289/2217/17, від 12 червня 2019 року у справі

№ 289/233/18, від 19 червня 2019 року у справі № 289/718/18, від 19 червня 2019 року у справі № 289/718/18, від 19 червня 2019 року у справі

№ 289/2210/17, від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, від 18 лютого 2020 року у справі № 918/335/17, від 15 грудня 2020 року у справі

№ 904/1693/19, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року

у справі № 921/557/15-г/10, від 06 лютого 2020 року у справі № 910/1116/18, від 12 січня 2021 року у справі № 334/5073/19.

У справі, яка переглядається установлено, що ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 16 листопада 2011 року порушено провадження

у справі про банкрутство ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», введено процедуру розпорядження майном боржника.

Оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» опубліковане в газеті «Урядовий кур`єр» від 24 грудня 2011 року

(№ 241).

Постановою Господарського суду Чернівецької області від 09 січня 2020 року боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 29 жовтня

2020 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» задоволено частково, постанову Господарського суду Чернівецької області від 09 січня 2020 у справі № 5027/1297-6/2011 скасовано, справу про банкрутство ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» направлено на розгляд Господарського суду Чернівецької області на стадії судової процедури санації.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області у справі

№ 5027/1297-6/2011 від 28 липня 2021 року задоволено клопотання керуючого санацією ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» про затвердження змін до плану санації та продовження строку процедури санації ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» на шість місяців, затверджено зміни до плану санації товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок торгівлі «Рязань», схвалені рішенням комітету кредиторів 28 липня 2021 року, та продовжено строк процедури санації ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань» на шість місяців.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 02 лютого 2022 року затверджено зміни до плану санації ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», схвалені рішенням комітету кредиторів 01 лютого 2022 року. Продовжено строк процедури санації на шість місяців.

У справі, яка переглядається предметом спору є визнання права власності за позивачем на ідеальну частку в об`єкті незавершеного будівництва готовністю 83 % - будівлі, розташованої на земельній ділянці площею 0,4521 га, на АДРЕСА_1.

Вказане нерухоме майно є основним активом ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», щодо якого порушено справу про банкрутство. Вирішення заявлених у справі майнових вимог щодо цього майна безпосередньо впливає на обсяги ліквідаційної маси боржника.

Установивши, що заявлені у справі позовні вимоги безпосередньо стосуються майна боржника - ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що цей спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство ТОВ «Будинок торгівлі «Рязань», та з цих підстав закрив провадження у справі відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Чернівецького апеляційного суду від 11 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк