РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 вересня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/8245/22

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» про визнання трудових відносин припиненими ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» про визнання трудових відносин припиненими. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він працював на посаді інженера товарно-транспортного відділу в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» з повною зайнятістю. З підстави невиплати заробітної плати, грубого порушення умов трудового договору Відповідачем як роботодавцем, Позивач - ОСОБА_1 звернувся до директора ТОВ «Прикарпатзахідтранс» із заявою про звільнення за власним бажанням - на підставі ч. З ст. 38 Кодексу законів про працю України - у зв`язку з порушенням ТОВ «Прикарпатзахідтранс» законодавства про працю, угод, умов трудового договору. Останнім робочим днем згідно заяви просив вважати 09.07.2021 року.

Заяву про звільнення за власним бажанням Позивач надав у відділ кадрів ТОВ «Прикарпатзахідтранс», що підтверджується відміткою на заяві про її отримання 09.07.2021 року о 8.00 годині заступником начальника відділу кадрів Дяченко Р.П.. Разом з тим, у відповідь на вказану заяву, всупереч чинному трудовому законодавству, роботодавцем не було вчинено жодних належних та пов`язаних із звільненням дій. Тому, відповідну заяву Позивач також був змушений надіслати поштою 09.07.2021 року разом з іншими заявами про звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України інших працівників - цінним листом з описом вкладеного на адресу Відповідача. Слід наголосити, що зазначений лист не повернувся відправнику, тобто був отриманий одержувачем.

Згідно змісту заяви ОСОБА_1 про звільнення за власним бажанням на підставі ч. З спи 38 КЗпП України від 09.07,2021 року, ним чітко зазначено, що підставою для звільнення є грубе порушення ТОВ «Прикарпатзахідтранс» як роботодавцем засад трудового законодавства, норм договорів та угод, статей 97, 115 КЗпП України, статей 22, 24 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24.03.1995 року, розділ № 8 п. 116, п, 117, п, 3,1 Колективного договору. Зокрема, керуючись ч. 3 ст. 38, статтями 44, 47,116 КЗпП України, згідно заяви, просив, в зв`язку з порушенням власником законодавства про працю, угод, умов трудового договору, звільнити його з підприємства ТОВ «Прикарпатзахідтранс» за власним бажанням на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України; останнім робочим днем вважати 09 липня 2021 року; в день звільнення видати ОСОБА_1 на руки:копію наказу про звільнення; трудову книжку; довідку про середню заробітну плату та довідку про розрахунок належних до виплат коштів при звільненні; виплатити на користь ОСОБА_1 в день звільнення розрахункові: заробітну плату, вихідну допомогу (згідно ст. 44 КЗпП, компенсацію за невикористану відпустку по день звільнення.

09 липня 2021 року був останнім робочим днем ОСОБА_1 у ТОВ «Прикарпатзахідтранс», проте Відповідачем, як роботодавцем, не було вчинено жодних належних дій у відповідь на подану Позивачем заяву про звільнення, не виконано імперативних вимог трудового законодавства: не видано ні наказу про звільнення, ні трудової книжки з відповідним записом, ні інформації про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, Відповідач не провів остаточний розрахунок при звільненні. Тому, ОСОБА_1 змушений захищати свої трудові права та свободи в судовому порядку, та просить визнати припиненими з 09 липня 2021 року трудові відносини між Позивачем та Відповідачем за власним бажанням на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України, адже іншого способу захистити свої права немає.

Ухвалою суду від 27 червня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 18 липня 2022 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, та участі позивача, позовні вимоги підтримала, просила задоволити.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з"явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.

Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Із копії трудової книжки ОСОБА_1 судом встановлено, що 01.01.2017 позивач переведений на посаду інженера товарно-транспортного відділу, згідно наказу № 7П від 03.01.2017 в ТОВ «Прикарпатзахідтранс» (в результаті реорганізації перейменовано на підставі наказу № 271 від 19.08.2017). Відомості про звільнення позивача в копії трудової книжки відсутні.

09 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс», у якій просить розірвати трудовий договір з 09.07.2021 на підставі частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю; останнім робочим днем вважати 09 липня 2021 року; в день звільнення видати ОСОБА_1 на руки:копію наказу про звільнення; трудову книжку; довідку про середню заробітну плату та довідку про розрахунок належних до виплат коштів при звільненні; виплатити на користь ОСОБА_1 в день звільнення розрахункові: заробітну плату, вихідну допомогу, згідно ст. 44 КЗпП, компенсацію за невикористану відпустку по день звільнення. Дана заява отримана заступником начальника відділу кадрів ОСОБА_3 09.07.2021 о 8:00.

У відповідь на вказану заяву роботодавцем не було вчинено жодних належних та пов`язаних із звільненням дій.

Позивач також надіслав поштою 09.07.2021 року заяву про звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України - цінним листом з описом вкладеного на адресу відповідача.

Також, згідно змісту заяви ОСОБА_1 про звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України від 09.07.2021 вбачається, що підставою для звільнення є грубе порушення ТОВ «Прикарпатзахідтранс» як роботодавцем засад трудового законодавства, норм договорів та угод, статей 97, 115 КЗпП України, статей 22, 24 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24.03.1995 року, розділ № 8 п. 116, п, 117, п, 3.1 Колективного договору.

Отже, між сторонами виникли спірні правовідносини з питання припинення трудових відносин, які регулюються нормами трудового законодавства.

Згідно з статтею 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначав, що «визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації».

Відповідно до статті 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частин першої статті 115 КЗпП України та частин першої статті 24 роботодавці зобов`язані виплачувати заробітну плату працівникам не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів.

Невиконання роботодавцем обов`язку із своєчасної виплати заробітної плати дає працівнику право вимагати розірвання трудового договору у строк, визначений працівником відповідно до частини третьої статті 38 КЗпПП України.

Відповідач не виплачував позивачеві в повній мірі заробітну плату, що підтверджується, зокрема індивідуальними відомостями про застраховану особу по формі ОК-5, випискою з банківського рахунку про рух коштів, копії яких долучені до матеріалів справи.

У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача із заявою від 21.10.2019 про розірвання трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗПП України, видачі належним чином оформленої трудової книжки, виплату заборгованості із заробітної плати та вихідної допомоги.

З метою захисту своїх трудових прав щодо оплати праці та отримання вихідної допомоги позивач звернувся до суду із позовом до Товариством з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс», справа № 569/15279/21.

Крім того, відповідачем не винесено наказ про звільнення позивача, не видано трудову книжку, не проведено розрахунок при звільненні. Дані обставини не спростовані відповідачем, судом не здобуто доказів, які спростовують твердження позивача.

Таким чином, бездіяльність відповідача порушує право ОСОБА_1 на розірвання трудового договору за власним бажанням у визначений ним строк, яке надано частиною третьою статті 38 КЗпП України.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що оскільки вище аналізованими нормами трудового законодавства на роботодавця покладено обов`язок провести звільнення із працівником у строк, який просить останній, адже причина у заяві була вказана поважною у відповідності до ст. 38 КЗпП України; відповідач не звертався до позивача із листом про підтвердження доказами причини звільнення, причини невиплати заробітної плати позивачу не пояснив, а відтак суд прийшов висновку, що трудові відносини фактично припинені між сторонами згідно з частиною 3 статті 38 КЗпП.

Таким чином, суд прийшов переконання, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, п.3 Розділ ХII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» про визнання трудових відносин припиненими - задовільнити

Визнати припиненими з 09 липня 2021 року трудові відносини ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку із невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 гривні 40 копійок ..

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Прикарпатзахідтранс", м.Рівне, вул. Котляревського, 18, .

Повне судове рішення складено 07 вересня 2022 року.

Суддя -