Справа № 456/1165/19 Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В.Л.
Провадження № 22-ц/811/672/22 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Назар Х.Б.

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх

представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_6 про стягнення витрат, понесених на ремонт квартири,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати об`єктом спільного майна подружжя грошові кошти в сумі 9400, 00 доларів США, що в перерахунку становить 255 304, 00 грн, які були витрачені на ремонт квартири АДРЕСА_1 , та стягнути солідарно з відповідачів на його користь 3 134, 00 доларів США, що в перерахунку становить 85 119, 00 грн, як грошову компенсацію, понесену ним на ремонт квартири АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову покликається на те, що 17 лютого 2000 року він одружився з відповідачкою ОСОБА_5 та після реєстрації шлюбу перейшов жити до дружини у квартиру АДРЕСА_1 . У 2001 році дана квартира була приватизована на 3-х осіб, а саме: матір дружини - відповідачку ОСОБА_1 , дружину - відповідачку ОСОБА_5 , сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто, дана 2-х кімнатна квартира загальною площею 53,5 кв.м на праві спільної часткової власності по 1/3 частині кожному, належить відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 . В даній квартирі він був зареєстрований в якості члена сім`ї. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2011 року їх шлюб було розірвано. Після винесеного судом рішення про розірвання шлюбу, він продовжував проживати в квартирі, так як був в ній зареєстрований. Зазначив, що відповідачі не бажають, щоб він був зареєстрований в їхній квартирі, та в ній проживав. Відповідно відповідачі забрали в нього ключі від вхідних дверей квартири та звернулись до суду з позовом про визнання його втратившим права на користування житловим приміщенням. Оскільки в даній квартирі він був зареєстрований, як член сім`ї, а саме чоловік та батько відповідача ОСОБА_6 , хотів у ній проживати і надалі, а тому зі згоди відповідачів вкладав у ремонт та покращення житлових умов квартири значні кошти. За весь період проживання у квартирі ним було виконано ряд робіт, зокрема: замінено каналізацію - вартістю 50 доларів США (1358 грн.); замінено труби водопостачання - 100 доларів США (2716 грн.); здійснено монтаж нової електропроводки - 700 доларів США (19012 грн.); здійснено монтаж нової системи опалення і котла - 2300 доларів США (62468 грн.); встановлено теплу підлогу (на кухні і у ванній) - 150 доларів США (4074 грн.); встановлено бетонну стяжку 160 доларів США (4345 грн.); здійснено облицювання керамічною плиткою ванни, туалету, кухні, коридору - 1300 доларів США - (35 308 грн.); замінено сантехніку (ванну, умивальник, унітаз, мийку, змішувачі) - 700 доларів США (19 012 грн.); замінено вхідні і міжкімнатні двері (6 шт.) - 850 доларів США (23086 грн.); замінено вікна (кухня, зал, балкон) - 600 доларів США (16 296 грн.); встановлено гіпсокартонні стелі (кухня, коридор) - 300 доларів США (8148 грн.); встановлено стелю з вагонки (ванна, туалет) - 120 доларів США (3259 грн.); здійснено шпаклювання стін і стелі - 150 доларів США (4074 грн.); здійснено грунтування стін і стелі - 60 доларів США (1629 грн.); здійснено фарбування стін і стелі - 100 доларів США (2716 грн.); здійснено утеплення коридору і підвалу пінопластом - 250 доларів США (6790 грн.); встановлено ламінат, утеплювач, плиту ОСБ, плінтус - 510 доларів США (13851 грн.); здійснено замуровування віконного пройому на балконі та шпаклювання і покраску 75 доларів США (2037 грн.); здійснено ремонт в залі, поставлено енергозберігаючі лампи - 300 доларів США (8148 грн.); здійснено нанесення декоративної штукатурки (кухня, коридор) 150 доларів США (4074 грн.); здійснено утеплення фасаду пінопластом з наступним армуванням і фарбуванням - 500 доларів США (13580 грн.). Всього ним було витрачено кошти на ремонт квартири у сумі 9 400 доларів США, що в перерахунку становить 255 304, 00 грн. Звернув увагу, що вартість будівельно-монтажних робіт, які становлять не менше 30% від вартості матеріалів, ним не зазначено. Крім цього, за час шлюбу з відповідачкою ОСОБА_5 вони придбали побутову техніку, а саме: два телевізори, холодильник, пральну машинку, компютер, порохотяг, музичний центр, програвач, мультиварку. Також вони придбали кухонні меблі, кухонний куток, м`які меблі, килими, прихожу, які залишились в квартирі відповідачів. Однак, відповідачі не відшкодували йому компенсацію за вкладені кошти в ремонт їхньої квартири. Зазначив, що квартира на праві власності по 1/3 частині належить відповідачам та його синові ОСОБА_6 . Витрати, які він поніс становлять 9400 доларів США. ОСОБА_7 із цих витрат, а саме 4 700 доларів США, належить йому, як витрати спільного майна подружжя (4700 : 3 = 1566 доларів США). Зазначив, що він не має наміру стягувати кошти, які він потратив на ремонтні роботи з 1/3 частки сина ОСОБА_6 , однак звертаючись до суду з позовом просить стягнути на його користь грошову компенсацію від відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_5 у розмірі 3 134 доларів США, що в перерахунку становить 85 119, 00 грн.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2021 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 42 559 грн. 50 коп. витрат, понесених на ремонт квартири.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 42 559 грн. 50 коп. витрат, понесених на ремонт квартири.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 425,00 грн. судового збору; 6537,60 грн. витрат за проведення експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 425,00 грн. судового збору; 6537,60 грн. витрат за проведення експертизи.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подавши на нього апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що вона є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки вона не перебувала у шлюбі з позивачем ОСОБА_4 , а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову про стягнення з неї витрат на ремонт квартири. Просить рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення витрат на ремонт квартири скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту в частині вимог про визнання грошових коштів об`єктом спільного майна подружжя. Суд не встановив обставин щодо правового режиму коштів, за які були проведені ремонтні роботи, та не з`ясував, які правовідносини виникли між сторонами. Вказує, що позивач, як член сім`ї власника квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, проживав у ній близько сімнадцяти років та зобов`язаний був брати участь у витратах по утриманню квартири та проведенні ремонту, а матеріали справи не містять доказів, що затрати позивача на ремонт квартири перевищували покладений на нього ст. 156 ЖК України обов`язок. Просить рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про визнання грошових коштів, потрачених на ремонт квартири, об`єктом спільного майна подружжя змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції постанови Львівського апеляційного суду; рішення суду в частині вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення витрат на ремонт квартири скасувати та відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та їх представник ОСОБА_3 просили апеляційні скарги задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скаргах. ОСОБА_4 просив апеляційні скарги залишити без задоволення з мотивів, викладених у відзивах на скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Судом установлено, що 17 лютого 2000 року позивач ОСОБА_4 одружився з відповідачкою ОСОБА_5 та після реєстрації шлюбу перейшов жити до дружини в квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2011 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано, однак ОСОБА_4 продовжував проживати з відповідачкою та вести спільне господарство.

Факт проживання сторін разом, після розірвання шлюбу та ведення ними спільного господарства підтверджуєься, як їхніми показаннями, так і показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які є односельчанами сторін.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Кавською сільською радою 23.08.2001, квартира що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної часткової власності в рівних долях ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Позивач ОСОБА_4 в даній квартирі був зареєстрований в якості члена сім`ї, однак у 2019 році рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області його визнано таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та виселено.

Судом також установлено, що проживаючи у квартирі АДРЕСА_1 , як членом сім`ї ОСОБА_4 було виконано ряд робіт, зокрема: замінено каналізацію, замінено труби водопостачання, здійснено монтаж нової електропроводки, здійснено монтаж нової системи опалення і котла, встановлено теплу підлогу, на кухні і у ванній, встановлено бетонну стяжку, здійснено облицювання керамічною плиткою ванни, туалету, кухні, коридору, замінено сантехніку у ванній, зокрема умивальник, унітаз, мийку, змішувачі, замінено вхідні і міжкімнатні двері, замінено вікна у кухні, залі та на балконі, встановлено гіпсокартонні стелі на кухні та в коридорі, встановлено стелю з вагонки у ванній та туалеті, здійснено шпаклювання стін і стелі, здійснено грунтування стін і стелі, здійснено фарбування стін і стелі, здійснено утеплення коридору і підвалу пінопластом, встановлено ламінат, утеплювач, плиту ОСБ, плінтус, здійснено замуровування віконного пройому на балконі та шпаклювання і покраску, здійснено ремонт в залі, поставлено енергозберігаючі лампи, здійснено нанесення декоративної штукатурки у кухні та на коридорі, здійснено утеплення фасаду пінопластом з наступним армуванням і фарбуванням. Всього ним було витрачено кошти на ремонт квартири у сумі 9 400 доларів США, що в перерахунку становить 255 304, 00 грн.

На підтвердження понесених витрат до матеріалів справи позивачем долучено товарні чеки та накладні, які є належними та допустимими доказами.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 457 від 21.07.2021, проведеної на підставі ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 листопада 2019 року, вартість будівельних матеріалів та вартість будівельних робіт з переобладнання, ремонту, благоустрою, станом на час їх проведення у квартирі АДРЕСА_1 , а саме: заміна труб каналізації - туалет, ванна, кухня, підвал; монтаж нової електропроводки - вся квартира; монтаж мережі телебачення і телефону - вітальня, кухня; монтаж системи сигналізації - вітальня, спальня, кухня, коридор, кладовка; монтаж електричної арматури - вимикачі, розетки, світильники, енергозберігаючі лампи, люстри тощо / вся квартира; монтаж розподільчого щитка, автоматичних вимикачів, ввідного кабеля - коридор; монтаж нової системи опалення і котла - вся квартира; монтаж гідро та теплоізоляції підлоги - коридор, кухня, ванна, туалет; монтаж «теплої підлоги» - кухня, ванна; заливання бетонних стяжок на підлогу - коридор, кухня, ванна, туалет; облицювання керамічною плиткою підлоги і стін - ванна, кухня, туалет, коридор; заміна сантехніки - ванна, умивальник, мийка, унітаз; заміна вхідних дверей - 1шт.; міжкімнатних -дверей - 2шт.; у ванній - 1 шт; в туалеті - 1 шт; в кухні - 1шт.; ремонт і фарбування дверей в кладовці - 1 шт.; заміна вікон - кухня, зал, балкон; монтаж гіпсокартонних стель - кухня, коридор; монтаж стель з ПВХ вагонки - ванна, туалет; монтаж стін з ПВХ вагонки - туалет; шпаклювання стін і стелі - коридор, кухня; грунтування стін і стелі - коридор, кухня; фарбування стін і стелі - коридор, кухня; утеплення під`їзду і підвалу гіпсокартоном; монтаж чорнової підлоги з плити вітальня; монтаж утеплювача і настилання ламінату вітальня; ремонт в залі; нанесення ґрунтовки і декоративної штукатурки кухня, коридор; замурування віконного пройому на балконі, шпаклювання і фарбування; замурування пройому під балконом; утеплення фасаду пінопластом з наступним армуванням, нанесенням ґрунтовки і фарбуванням - весь фасад даної квартири; ремонт та фарбування фундаменту - фундамент під даною квартирою; інші підготовчі і додаткові роботи, обладнання та інструменти, станом на час їх виконання могла становити - 359 558,40 грн.

Заперечень до висновку експерта не надходило.

Позивач зазначив, що витрати, які він фактично поніс становлять 9 400 доларів США, половина із цих витрат, а саме 4 700 доларів США, належить йому, як витрати спільного майна подружжя (4700 : 3 = 1566 доларів США). Кошти, які він витратив на ремонтні роботи - 1/3 частки сина ОСОБА_6 , він не має наміру стягувати, однак просить стягнути на його користь грошову компенсацію від відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_5 у розмірі 3 134 доларів США, що в перерахунку становить 85 119, 00 грн.

Відповідно до положень ст. 156 ЖК Української РСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам роз`яснено, що право вимагати стягнення витрат на проведення ремонту будівлі, що належить власникові, у членів сім`ї власника виникає лише у випадку, якщо їх затрати на ремонт жилого приміщення перевищували покладений на них статтею 156 ЖК Української РСР обов`язок.

Установивши, що позивачем ОСОБА_4 проведено ряд будівельних робіт у квартирі АДРЕСА_1 , для покращення житлових умов у квартирі, яка на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Кавською сільською радою 23.08.2001, належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ураховуючи розмір витрат та об`єм виконаних робіт, суд прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , як власників квартири, на користь ОСОБА_4 по 42 559 грн 50 коп. витрат, понесених на ремонт квартири. При цьому, суд обґрунтовано виходив з того, що відповідачі не заперечували щодо проведення позивачем ремонтних робіт, жодних дій з припинення даних робіт відповідачами вчинено не було.

Як убачається з матеріалів справи, ремонт у квартирі по АДРЕСА_2 робили ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за спільні кошти, що визнали відповідачі, тому суд прийшов до правильного висновку про відмову в позові в частині визнання грошових коштів, витрачених на ремонт кварти об`єктом спільного майна подружжя, з огляду на приписи ст.. 60,61,74 СК України .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права. Під час апеляційного розгляду не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права судом першої інстанції.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, оскаржене рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 02.09.2022

Головуючий

Судді