Справа №333/3438/21
Провадження №2/333/352/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря Іщенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 25.05.2021 р. звернулась ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності.

17.06.2021 року до суду подана позовна заява в новій редакції, де позов пред`явлений до ОСОБА_2 про визнання права власності порядку спадкування за законом. Посилається на таке. З 1960-х років батьку позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було надано земельну ділянку площею 0,0504 га по АДРЕСА_1 під будівництво житлового будинку та ведення домашнього господарства. В подальшому на цій земельній ділянці було збудовано будинок та господарські споруди та присвоєно номер АДРЕСА_2 (в подальшому номер будинку було змінено на номер 303). Відкрито особовий рахунок та підключено всі комунальні послуги (воду, електричку, газ). Виготовлено технічний паспорт. З того часу ОСОБА_3 та його родина проживали цьому будинку. Житловий будинок літера А складається з кімнати 1-2 площею 13,1 кв.м, кімнати 1-3 площею 10.1 кв.м, житлової прибудови літера А1, що складається з кімнати 1-4 площею 12,3 кв.м, кухні 1-1 площею 8,0 кв.м, ляха з шийкою літ. Пг, літніх кухонь: літ. д, літ. Д, сараїв: літ. В,Е,Ж, гаража літ.Б, душ літ.З, вбиральня літ.І, хвіртка №2, парканів №1,6, водопровідних колодязів: №3,4,5 та розташований на земельній ділянці площею 0,0504 га.

05.08.2003 року батьком позивачки ОСОБА_3 було складено заповіт, яким все майно він заповів ОСОБА_1 та її брату ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. У встановлений законом строк позивачка та її брат ОСОБА_4 звернулись до шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за заповітом після померлого батька, де було заведено спадкову справу №50 за 2006 р. Але в момент прийняття спадщини стало відомо, що за життя її батько не зареєстрував право власності ні на земельну ділянку площею 0,0504 га , ні на будинок АДРЕСА_1 . Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Дмитрієвою Н.П. за №1203/02-31 від 07.04.2011 р. було відмовлено позивачці та її братові у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Зазначає, що вона неодноразово зверталась у різні інстанції з метою узаконити земельну ділянку, але їй було в цьому відмовлено у зв`язку з відсутністю будь-якої документації на цю земельну ділянку.

Просить визнати за нею право власності на житловий будинок літера А складається з кімнати 1-2 площею 13,1 кв.м, кімнати 1-3 площею 10.1 кв.м, житлової прибудови літера А1, що складається з кімнати 1-4 площею 12,3 кв.м, кухні 1-1 площею 8,0 кв.м, ляха з шийкою літ. Пг, літніх кухонь: літ. д, літ. Д, сараїв: літ. В,Е,Ж, гаража літ.Б, душ літ.З, вбиральня літ.І, хвіртка №2, парканів №1,6, водопровідних колодязів: №3,4,5 та розташований на земельній ділянці площею 0,0504 га.

Ухвалою суду від 18.06.2021 року провадження по справі відкрито, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає.

Дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

Право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано (а.с.115).

В матеріалах інвентаризаційної справи №38239/13403 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 містяться документи, які в цілому доводять, що цей будинок був збудований в 1960 роках ОСОБА_3 на земельній ділянці, яка мала номер 251, потім змінений номер на 303. Станом на 25.02.1970 р. на земельній ділянці площею 255 кв.м знаходилась житлова тимчасова будівля, сені, сарай, вбиральня, огорожа, водопровід.

В інвентаризаційній справі всі документи, такі як: оцінювальні акти, викопіювання на схемі плану будівлі кварталу в м. Запоріжжя по балці «Поповка» ділянка № НОМЕР_1 (виправлено на 303); технічні описи, тощо складені на ім`я володільця будинку ОСОБА_3 . Саме ОСОБА_3 18.02.1970 р. звернувся із заявою до Запорізького БТІ про проведення оцінки земельної ділянки №251 (виправлено на 303). Також підтверджується, що на виконання рішення Запорізького міськвиконкому №275 від 29.06.1976 р. була проведена оцінка будівель, споруд, фруктових насаджень в домоволодіння АДРЕСА_3 , які підлягають відчуженню у зв`язку з вилученням земельної ділянки для будівництва. Також володільцем будинку за цією адресою згадується ОСОБА_3 .

Крім того, в матеріалах справи міститься повідомлення за підписом заступника голови виконкому від 19.12.1997 року на ім`я ОСОБА_3 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 про те, що йому необхідно забезпечити наявність на домоволодінні номерного знаку № НОМЕР_2 та таблички з найменуванням АДРЕСА_1 .

Згідно оцінювального акту від 20.09.1984 р. будівля А за адресою: АДРЕСА_1 має 1957 рік побудови.

З протоколу №23 засідання виконавчого комітету Запорізької міської ради депутатів трудящих від 25.11.1976 року вбачається перелік будинків по балці «Поповка», серед яких згадується і будинок АДРЕСА_2 (який в подальшому змінив номер на № НОМЕР_2 ). В цьому протоколі вирішено відвести Запорізькому виробничому взуттєвому об`єднанню тимчасово відвести земельну ділянку зі зносом житлового будинку АДРЕСА_4 та за рахунок зменшення земельних ділянок індивідуальних житлових будинків, в тому числі і будинку АДРЕСА_2 (а.с.122).

Згідно технічного паспорту на будинок АДРЕСА_5 від 21.03.2014 року за цією адресою на земельній ділянці площею 504 кв.м розміщується: житловий будинок літера А, 1957 року побудови, житлова прибудова літера А1, 1957-1981 років побудови, які складаються з кімнати 1-2 площею 13,1 кв.м, кімнати 1-3 площею 10.1 кв.м, кімнати 1-4 площею 12,3 кв.м, кухні 1-1 площею 8,0 кв.м, загальна площа будинку 43,5 кв.м, житлова площа 35,5 кв.м. Крім того розміщується: лях з шийкою літ. Пг, літні кухні: літ. д, літ. Д, сараї: літ. В,Е,Ж, гаража літ.Б, душ літ.З; вбиральня літ.І; хвіртка №2, паркани №1,6; водопровідні колодязі: №3,4,5 (а.с.16-20)

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 (а.с.97).

За життя, 05.08.2003 року ОСОБА_3 склав заповіт за яким все належне йому майно він заповів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних частках кожному (а.с.100).

23.01.2006 року ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 звернулись до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 05.08.2003 року після смерті ОСОБА_3 .

07.04.2011 року постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори №1203/02-31 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , оскільки спадкоємицею право встановлювальний документ на житловий будинок АДРЕСА_5 не наданий (а.с.25).

Постановою державного нотаріуса №197/03-31 від 03.02.2015 року відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_3 , оскільки спадкоємцем правовстановлюючий документ на житловий будинок АДРЕСА_5 не надано. На запит Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» надано відповідь в якій зазначено, що право власності на цей будинок не зареєстровано (а.с.109).

З аналогічних підстав 03.02.2015 року Постановою державного нотаріуса № 198/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і ОСОБА_2 (а.с. 110).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

У відповідності до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 за життя не оформив правовстановлюючі документи на будинок АДРЕСА_5 . Проте, всі наявні в матеріалах інвентаризаційної справи документи свідчать про те, що саме ОСОБА_3 був власником житлового будинку за вищевказаною адресою.

Суд врахував, що позивачем, іншими спадкоємцями протягом 2014-2017 років та судом за клопотанням позивача, вчинялись дії щодо з`ясування обставин виділу земельної ділянки для забудови житлового будинку по АДРЕСА_5 ОСОБА_3 . Проте, з отримати вказану інформацію не можливо.

До січня 1966 року, відповідно до «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженої 31.01.1966 р. Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них. І лише у відповідності до «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 р. № 121, власники повинні були здійcнити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості. Отже, майно, набуте у власність до 29.06.1998 року, можна вважати виниклим і набутим в установленому законом порядку.

У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. №127 міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинку, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 р.

ОСОБА_3 в 1954 році побудував житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , пізніше номер будинку був змінений на 303. Він користувався земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку та присадибного господарства, про що було відомо органам місцевого самоврядування. Протягом 1954 1980 років на цій земельній ділянці ним були побудовані інші споруди, про що свідчать матеріали інвентаризаційної справи. Враховуючи тривалість часу, який минув з моменту виділення земельної ділянки в користування ОСОБА_3 , суд вважає за можливе визнати, що ОСОБА_3 був власником АДРЕСА_5 і після його смерті відкрилася спадщина в вигляді цього житлового будинку.

Отже, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 є спадкоємцями майна померлого ОСОБА_3 за заповітом. Вони у встановлений законом строк прийняли спадщини, проте не змогли оформити свої спадкові права, оскільки не мали правовстановлюючого документу.

04.12.2014 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бондар Ю.В., за яким належну йому на праві власності частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 заповів ОСОБА_6 (а.с.95).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 .

05.04.2017 року Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа після його смерті.

05.04.2017 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась ОСОБА_6 (а.с. 87)

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_6 подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , як спадкоємець за заповітом.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5 передбачено, що "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна". Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз`яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об`єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст.331ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, підводячи підсумок вищевикладеному, слід зазначити, що ОСОБА_1 ОСОБА_4 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем майна якого є ОСОБА_6 за заповітом) та ОСОБА_5 успадкували за заповітом кожний по 1/3 частки майна після смерті ОСОБА_3 .

Зважаючи на це, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, слід визнати за нею право власності на 1/3 частку будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Керуючись ст..ст. 10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на 1/3 частку будинку АДРЕСА_5 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького Апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 02.09.2022 року.

Суддя Л.О. Варнавська