Провадження №2о/521/205/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Кусяк О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа ОСОБА_2 ..

Свої вимоги мотивує тим, що вона з ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з 19.04.1984р. по 27.12.1994р., від якого народився син - ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу вони з ОСОБА_3 продовжували проживати як одна сім`я, виховувати сина, вести спільне господарство, мали спільний бюджет та узгоджували всі сімейні питання. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 8,94га, яка розташована на території Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області, масив 10 ділянка НОМЕР_1 та інше майно. Заповіту померлий не залишив. Після його смерті заявник та заінтересована особа звернулися до Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та було заведено спадкову справу, однак нотаріус роз`яснив заявнику, що їй необхідно звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні заявник та її представник ОСОБА_4 підтримали заяву та просили встановити факт постійного проживання однією сім`єю заявника та померлого ОСОБА_3 понад п`ять років за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа підтримав заявлені вимоги.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заяви ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Судом встановлено, що 19.04.1984р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 19.04.1984р.

В період вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_2 , про що свідчить копія свідоцтва про його народження.

27.12.1994р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 27.12.1994р.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було вчинено актовий запис №16923.

Заявник поховала його, про що свідчать договір замовлення на організацію та проведення поховання від 05.12.2021р. та довідка на одержання та підпоховання праху.

За життя померлому ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка площею 8,94га, яка розташована на території Павлинської сільської ради Іванівського району Одеської області, масив 10 ділянка НОМЕР_1 , копія державного акту на право власності на земельну ділянку від 16.02.2009р. знаходиться в матеріалах справи.

Померлий ОСОБА_3 та заявник проживали за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою відділу пенсійного забезпечення в Малиновському районі м.Одеси про необхідність призначення пенсії ОСОБА_3 , в якій зазначена вказана адреса, а також довідкою КП «ЖКС «Хмельницький» від 17.09.2012р.

06.10.2021р. ОСОБА_3 надав заявнику довіреність, в якій уповноважив її від свого імені розпоряджатися усім його майном.

Згідно спадкової справи №307/2022, яка була заведена Київською державною нотаріальною конторою у місті Одеса 12.04.2022р., із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (син заявника), свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Померлий ОСОБА_3 на день смерті реєстрації у м.Одесі не мав, про що державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори Д.Лєсогорова повідомлено листом Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 10.06.2022р.

На наданих заявником фотографіях, які долучені до матеріалів справи, зображені померлий ОСОБА_3 та заявник у різні періоди часу.

Крім того заявником надано велику кількість квитанцій на придбання ліків та виписок з історії хвороби ОСОБА_3 а також інші докази догляду заявником за ОСОБА_3 .

Допитана в судовому засіданні свідок заявника ОСОБА_6 пояснила, що знала померлого ОСОБА_3 зі школи, була свідком на його весіллі із ОСОБА_1 . Вона знала їх як сімейну пару, оскільки вони завжди були разом, вели спільне господарство, проживали вони по АДРЕСА_2 та проживали там, обробляли сумісно земельну ділянку. Коли ОСОБА_7 захворів за ним доглядала заявник, готувала їжу, купувала ліки, викликала швидку, коли ОСОБА_8 було погано, відвідувала його в лікарні. Вони завжди мирно жили і не сварилися.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців).

Згідно зі cт. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до cт. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України):

- перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той із подружжя, який його пережив, та батьки;

- друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері;

- третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця;

- четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини;

- п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Таким чином, в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» під час вирішення спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №761/38043/17 у постанові від 05.06.2019р.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Таким чином, у зазначеній справі підлягали встановленню, як факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, так і тривалість такого проживання - щонайменше п`ять років.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, надані зі сторони заявника на підтвердження заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_3 доведений в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно п.5 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та можливість задоволення його заяви в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 1216-1218, 1259, 1264, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 76-78, 83, 89, 258-259, 263-265, 268, 315, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , понад п`ять років з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12 вересня 2022 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН