Справа № 212/3262/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

за участю секретаря - Кіясь А. Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

за участі представника позивача ОСОБА_4 ,

представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, адвокат Храмов М. П., звернувся до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що під час шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шлюб між якими було розірвано рішенням суду від 24 квітня 2014 року. За рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 10 липня 2014 року з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини доходів щомісячно на утримання сина, ОСОБА_7 . 12 червня 2019 року позивач уклав шлюб із ОСОБА_3 , під час якого у них народилась ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої за судовим наказом Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07.09.2020 року з ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини доходів щомісячно. Вказував, що він з 2014 року регулярно сплачував аліменти на утримання сина. Проте з народженням доньки та стягненням з нього аліментів у визначеному судом розмірі подальша сплата у такому розмірі аліментів (58% від його доходу) є неможливим через погіршення його матеріального стану. Так з 19.01.2018 р. позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та з часу запровадження карантинних обмежень його дохід суттєво знизився. Крім того позивач сплачує комунальні платежі на кв. АДРЕСА_1 , де зареєстровані його син та донька. На підставі викладеного просив суд зменшити розмір аліментів, який було встановлено судом на утримання сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 частини від заробітку до розміру 1/6 частка від доходу позивача. Також просив суд зменшити розмір аліментів, який було встановлено судом на утримання доньки, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 частини від його заробітку до 1/6 частки від доходу позивача.

Не погоджуючись із заявленими вимогами ОСОБА_2 подала суду письмовий відзив, де вказувала, що сама по собі зміна сімейного стану позивача внаслідок народження дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 , не може свідчити про погіршення його матеріального стану, тому не є підставою для зменшення розміру аліментів на сина, ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому позивач надає докази поліпшення його майнового стану податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 3-й квартал 2020 року, хоча має заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 . Додавала, що їх із позивачем спільний син, ОСОБА_9 , з 2017 року та досі хворіє на алергією у зв`язку із чим потребує додаткових витрат на лікування. На підставі викладеного просила позовні вимоги залишити без задоволення.

На підставі відповіді на відзив представник позивача, ОСОБА_4 , вказував, що окрім зміни сімейного стану у позивача погіршився також й його майновий стан через запровадження карантинних обмежень, а потім введеним військового стану. При цьому об`єктивно погіршення матеріального стану позивача підтверджуються податковими деклараціями за 2020-2021 р. та за перші місяці 2022 р. Про це також свідчить сплата аліментів на утримання молодшої доньки позивача в рамках відкритого виконавчого провадження від 06.09.2022 року № 69352666. Отже, покращення майнового стану позивача не ґрунтується на доказах по справі. Не заперечував, що позивач має борг зі сплати аліментів на утримання спільного для сторін сина, ОСОБА_7 , в сумі 45816,75 грн., що підтверджує його неспроможність сплачувати в повному обсязі аліменти через погіршення матеріального стану. Додавав щодо питання хронічних захворювань ОСОБА_7 , що позивач приймає участь у витратах на лікування дитини, які є додатковими витратами на дитину, тому не є предметом розгляду даної справи. Зазначав, що долучені до відзиву документи ОСОБА_2 не оформлені відповідно до Національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», тому їх не слід брати до уваги як докази по справі.

Відповідно до письмових заперечень ОСОБА_2 вбачається, що остання вказувала, що позивач є неплатником аліментів, маючи заборгованість зі сплати аліментів у сумі 45816,75 грн. на утримання сина, ОСОБА_7 , який має хронічні захворювання, що зумовлює необхідність додаткових витрат на лікування, а зі зменшенням розміру аліментів не буде належним чином забезпечено таку дитину матеріально. Додавала, що позивач не довів, що він фактично сплачує аліменти на утримання своєї доньки, ОСОБА_10 , бо довідка про відсутність заборгованості по аліментам за ВП № 69352666 це не доводить без доказів фактичної оплати аліментів. Вказувала, що прибуток ФОП не є постійним, тому за ст. 195 СК борг за аліментами платника аліментів, який є ФОП і перебуває на спрощеній системі оподаткування, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Отже, позивачем не надано належного та допустимого доказу про погіршення його матеріального становища, внаслідок чого у задоволенні позову слід відмовити. У свою чергу просила взяти до уваги надані нею письмові докази, які є належними.

Позивач до судового засідання не з`явився, будучи обізнаним про час та місце розгляду справи.

Представник позивача, адвокат Храмов М. П., у судовому засіданні повністю підтримав викладені письмово у заявах по суті справи обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , які просив суд задовольнити повністю.

Відповідачка ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась також, будучи обізнаною про час та місце розгляду справи.

Представник ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності, ОСОБА_5 , підтримуючи відзив та заперечення ОСОБА_2 , вказував у суді про штучне подання такого позову ОСОБА_1 з метою зміни розміру аліментів на утримання старшого сина, оскільки він із іншою відповідачкою мешкають разом, а доказів фактичної сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання спільної доньки він суду не надав. Просив відмовити у позові через його недоведеність.

Відповідачка, ОСОБА_3 , до судового засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням провести розгляд справи за її відсутності, не заперечуючи при цьому проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 2 вересня 2006 року по 4 травня 2014 року, що підтверджується актовим записом про шлюб від 2 вересня 2006 року № 735 Жовтневого відділу РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області та рішенням від 24 квітня 2014 року Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу про розірвання шлюбу.

Згідно зі свідоцтвом про народження, виданим 28 квітня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 493 від 28 квітня 2009 року, вбачається, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якого вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 10 липня 2014 року з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що також підтверджується виконавчим листом, виданим 15 серпня 2014 року на підставі такого рішення суду.

При цьому суд не приймає до уваги розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_7 , станом на 1 серпня 2022 року, оскільки у справі мається розрахунок державного виконавця щодо сплати таких аліментів станом вже на 1 вересня 2022 року.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі з 12 червня 2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис від 12 червня 2019 року № 303 Покровського районного у місті Кривому Розі відділу ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області.

За свідоцтвом про народження, виданим 10 вересня 2019 року Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 822 від 10 вересня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками якого вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

На підставі судового наказу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 7 вересня 2020 року з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття.

При цьому виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 7 вересня 2020 року було відкрито лише 6 липня 2022 року, про що був повідомлений позивач.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців вбачається, що ОСОБА_1 є Фізичною особою-підприємцем з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів, на підставі податкової декларації якого за три квартали 2020 року вбачається дохід в сумі 316198,88 грн.

Суд зазначає, що за змістом ст. 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

На підставі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Зі змісту ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

На підставі п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вбачається, що за ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому в новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Суд звертає увагу на те, що згідно зі ст. 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з аналізу ст. 185 СК, додаткові витрати присуджуються на дитину в разі понесення одним із батьків, з яким проживає дитина, таких витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Понесення таких витрат має довести особа, що заявляє відповідні вимоги. Ці витрати є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків як аліменти.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 17 січня 2019 року по справі № 720/1119/17.

Таким чином посилання ОСОБА_2 на наявність у спільного для сторін сина алергії, як хронічного захворювання, свідчить, що витрати на лікування від такого захворювання відносяться до додаткових витрат на дитину в розумінні ст. 185 СК, тому не можуть впливати на вирішення питання про визначення розміру аліментів, що стягуються на таку дитину, внаслідок чого суд не приймає до уваги надані ОСОБА_2 медичні документи щодо захворювання на алергію неповнолітнього ОСОБА_6 .

Суд також відкидає посилання ОСОБА_2 на те, що матеріальний стан ОСОБА_1 поліпшився, оскільки це спростовується матеріалами справи.

Навпаки, в судовому засіданні було встановлено, що виходячи з прибутку за податковими деклараціями платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 за 2020 рік (547652,36 грн.), за 2021 рік (94967 грн.) та за 1 квартал 2022 року (25290 грн.) вбачається зниження доходів позивача, починаючи з 2020 року.

Погіршення матеріального стану позивача також підтверджується розрахунком державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_7 , станом на 1 вересня 2022 року, з якого вбачається борг позивача перед такою відповідачкою зі сплати аліментів у розмірі 45816,75 грн.

Отже, суд вважає доведеним позивачем факт погіршення матеріального становища ОСОБА_1 в розумінні ст. 192 СК.

Суд при цьому не приймає до уваги посилання ОСОБА_2 на правові позиції Верховного Суду в частині застосування ст. 192 СК щодо доведення боржником лише зміни його сімейного стану, оскільки вони не є релевантними із встановленими обставинами даної справи, бо ОСОБА_1 було доведено перед судом погіршення його майнового стану.

Також суд зазначає, що судовий наказ Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 7 вересня 2020 року, яким з позивача присуджено до стягнення аліменти на утримання його молодшої доньки в розмірі 1/3 частини аліментів створює майнові обов`язки для платника, яких не існувало станом на момент ухвалення рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 10 липня 2014 року, оскільки невиконання цих обов`язків тягне за собою наслідки, передбачені сімейним законодавством у вигляді пені (ст. 196 СК). Відтак, прийняте відносно утримання молодшої дитини позивача судове рішення безумовно впливає на майновий стан платника аліментів, бо отримуваний ним дохід зменшується на обсяг присуджених аліментів на доньку.

Крім того суд не може погодитись із позицією ОСОБА_2 щодо того, що відкрите виконавче провадження та довідка державного виконавця по такому провадженню від 6 вересня 2022 року про відсутність заборгованості по аліментам за ВП № 69352666 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки, ОСОБА_10 , не доводить фактичної оплати аліментів позивачем на утримання своєї молодшої дитини, оскільки ОСОБА_2 не було це доведено жодними доказами, а є лише припущенням сторони такої відповідачки.

До того ж за положеннями ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття в незалежності від того добровільним буде таке утримання, чи на підставі рішення суду.

Отож суд, зважаючи на викладені обставини справи, вважає доведеним зміни сімейного та майнового стану позивача внаслідок укладення 12 червня 2019 року ним шлюбу із ОСОБА_3 й народженням у цьому шлюбі другої дитини позивача, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на яку він зобов`язаний сплачувати аліменти за судовим наказом від 7 вересня 2020 року в рамках відкритого виконавчого провадження, що відбулося вже після прийняття судового рішення про стягнення аліментів з нього на утримання старшого сина позивача, та зважаючи на доведене зменшення доходу ОСОБА_1 .

За ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі ч. 2 ст. 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Натомість мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд звертає увагу на те, що з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_7 , станом на 1 вересня 2022 року вбачається, що позивач з березня 2021 року регулярно сплачує аліменти на утримання свого сина, хоча й у меншому розмірі ніж визначено законом.

Суд встановив із такого розрахунку, що за ст. 195 СК розмір аліментів ОСОБА_1 , який є ФОП, визначається державним виконавцем, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, тобто із суми 15640 грн. станом на вересень 2022 року.

Згідно із ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: для дітей віком до 6 років становить: з 1 липня 2022 року 2201 грн., а з 1 грудня 2022 року - 2272 грн.; для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 липня 2022 року 2744 гривень, а з 1 грудня 2022 року - 2833 гривень; для працездатних осіб становить: з 1 липня 2022 року 2600 гривень, а з 1 грудня 2022 року 2684 гривень.

Отже, судом було враховано, що за відомостями Головного управління статистики у Дніпропетровській області середньомісячна заробітна плата на одного працівника у м. Кривому Розі Дніпропетровській області за серпень 2022 року становила 15640 грн., виходячи з чого 1/4 частина від такої суми дорівнюватиме 3910 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_7 , станом на 1 вересня 2022 року.

При цьому судом встановлено, що позивачем фактично проводилась оплата на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_7 , в розмірі близька 2500 грн. на місяць, що майже дорівнює 1/6 частки від середньомісячного офіційного доходу працівників даного регіону Дніпровського регіону (станом на вересень 2022 року біля 2606,67 грн.).

Суд вказує, що за ст. 182 СК мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років (з 1 липня 2022 року 2744 грн.), якою є син, ОСОБА_9 , натомість, відповідатиме саме 1/5 частка від доходу позивача, нарахованого державним виконавцем за ст. 195 СК, тобто в сумі біля 3128 грн., тобто більше такого мінімально рекомендованого законом розміру десь на 400 грн.

У свою чергу розмір аліментів, що дорівнює 1/6 частки від доходів позивача (біля 2606,67 грн.) перевищуватиме мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років (2201 грн. на місяць з липня 2022 року), якою є донька позивача, ОСОБА_11 , тобто більше такого мінімально рекомендованого розміру також десь на 400 грн.

При цьому визначення аліментів у такому розмірі в свою чергу не порушуватиме права позивача, враховуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб та зважаючи на введений в Україні з 24 лютого 2022 року воєнний стан й продовження карантинних обмежень, що негативно впливають на господарську діяльність ОСОБА_1 .

Суд також зауважує, що наразі з позивача стягуються аліменти за судовими рішеннями у загальному розмірі 7/12 частки (1/3 + 1/4 = 7/12) від доходів позивача, що дорівнює 58,3 %.

Однак, відповідно до змісту ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" максимальний розмір поточних відрахувань за аліментами з доходів боржника не може перевищувати 50 %.

На підставі наведеного вмотивування та враховуючи, що ОСОБА_1 не згоден на проведення стягнення з нього у фактичному розмірі 58,3 % від його доходів, то для захисту прав платника аліментів внаслідок наявності на його утриманні двох дітей, суд дійшов висновку про можливість задоволення заявлених ним вимог частково.

Таким чином судом при вирішенні спору було взято до уваги рівність прав обох дітей позивача, позицію ОСОБА_3 , яка визнала позов ОСОБА_1 , встановлені обставини справи та доведені представником позивача підстави для зменшення розміру аліментів через зміну його матеріального та сімейного стану, з огляду на що суд дійшов висновку про можливість стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/6 частки від доходів позивача.

В свою чергу, суд дійшов висновку про можливість подальшого стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина, ОСОБА_7 , в розмірі саме 1/5 частки від доходів позивача.

Отже, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню шляхом зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь ОСОБА_3 на утримання доньки, ОСОБА_10 , з розміру 1/3 частки від доходів до розміру 1/6 частки доходів ОСОБА_1 , а також шляхом зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_7 , з розміру 1/4 частки від доходів до розміру 1/5 частки доходів ОСОБА_1 .

Суд при цьому зауважує, що законодавча зміна положень ч. 2 ст. 182 СК на підставі Закону України від 3 липня 2018 року щодо зміни мінімально гарантованого розміру аліментів на одну дитину з 30% на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку свідчить про автоматичне застосування такої норми з моменту набуття нею чинності при стягненні аліментів, на підставі чого суд стягуватиме з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_7 , аліменти щомісячно в розмірі, який в будь-якому випадку не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно із законом.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 10 липня 2014 року по справі № 212/5263/14-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки до 1/5 частки від усіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набуття рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення за рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 10 липня 2014 року по справі № 212/5263/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 6 травня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття, - припинити з дня набрання рішенням законної сили та повернути виконавчий лист, виданий на підставі такого судового рішення після повного погашення по ньому заборгованості.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 7 вересня 2020 року по справі № 215/3520/20 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 1/3 частки до 1/6 частки від усіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набуття рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення за судовим наказом Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 7 вересня 2020 року по справі № 215/3520/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19 червня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття, - припинити з дня набрання рішенням законної сили та повернути такий судовий наказ після повного погашення по ньому заборгованості.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 13 вересня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя Д. О. Козлов