КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/824/3378/2022 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В Святошинський районний суд міста Києва звернулось Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі - КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», позивач) з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, боржник) про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» зазначило, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2018 року № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, на підставі типового договору, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34.

Позивач вказав, що квартиру АДРЕСА_1 під`єднано до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а отже ОСОБА_1 є споживачем послуг з центрального опалення та/або централізованого постачання гарячої води.

Також вказав, що відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 липня 2021 року у сумі 38 453,38 грн., яка складається із заборгованості за послуги централізованого опалення - у розмірі 18 969,98 грн., заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води - у розмірі 19 483,40 грн.

Позивач зазначає, що на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 15 948,93 грн.

Посилаючись на вказані обставини, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» просило суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення - у розмірі 12 260,64 грн.; заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води - у розмірі 3 688,29 грн.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення - у розмірі 18 969,98 грн.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води - у розмірі 19 483,40 грн.; витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - у розмірі 33,00 грн., а також судовий збір за подання позовної заяви - в розмірі 2 270 грн.

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року позовні вимоги КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованість за централізоване опалення, спожите з 01 травня 2018 року по 30 червня 2021 року - у розмірі 18 969,98 грн.; заборгованість за послуги централізованого постачання гарячої води спожите з 01 травня 2018 року по 30 червня 2021 року - у розмірі 19 483,40 грн.; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - у розмірі 33 грн. та судовий збір - у розмірі 2 199,40 грн., а всього: 40 685,78 грн.

В іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, в частині відмови у задоволенні позовних вимог, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило, заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що за Договором цесії № 602-18 ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором. Тобто, новий кредитор прийняв вимоги за Договором цесії до відповідача на загальну суму 15 948,93 грн., що підтверджується належними доказами, а саме: належним чином засвідченою копією Договору цесії № 602-18, Додатками №1 та №2 до Договору. Натомість, у порушення абзацу 1 та 2 ч. 4 ст. 265 ЦПК України судом першої інстанції не встановлено зміст спірних правовідносин щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які були надані відповідачу до 01 травня 2018 року, а також судом не зазначені мотиви з яких відхилені докази надані до позовної заяви.

Наданим процесуальним законом правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 не скористалась.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Доводів в частині задоволення позовних вимог, апеляційна скарга КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» не містить, тому відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України законність ухваленого у цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не перевіряється.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, представник КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» - Волошина М.О. апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з підстав викладених в ній.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, вважає, що апеляційна скарга КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні вимог про стягнення заборгованості з відповідача, яка виникла до 01 травня 2018 року, Святошинський районний суд міста Києва виходив з того, що позивачем на підтвердження наявності такої заборгованості не надано до суду жодного доказу.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони ґрунтуються на вимогах закону та підтверджуються матеріалами справи.

Судом встановлено, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2018 року № 591, КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» з 01 травня 2018 року».

Також судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» (далі - кредитор) набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору (а.с. 58).

Згідно розрахунку заборгованості за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_2 , за період - з 01 травня 2018 року по 30 червня 2021 року заборгованість складає 38 453,38 грн. (а.с. 8).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за послуги з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_2 за період з 01 листопада 2018 року по 30 червня 2021 року заборгованість за централізоване опалення складає 15 948,93 грн. (а.с. 9).

Відповідно до Додатку 1 та Додатку 2 до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року № 602-18, позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 15 948,93 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення - у розмірі 12 260,64 грн.; заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води - у розмірі 3 688,29 грн.) за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 10-11).

Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України).

Приписами п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року передбачено, що власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов`язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до споживачів житлово-комунальних послуг відносяться індивідуальний та колективний споживачі.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Як зазначено вище, рішення суду першої інстанції переглядається в частині вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у період до 01 травня 2018 року.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, зазначає, що він надає відповідачу послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення.

Щодо доказу наявності у ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у період до 01 травня 2018 року, КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО», посилається на розрахунок заборгованості за надані послуги до 01 травня 2018 року. Однак, такий розрахунок в матеріалах справи відсутній.

З наданих КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору цесії вбачається, що позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі 15 948,93 грн. Особою, борг якої було відступлено за Договором цесії, у наданих позивачем копіях Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору № 602-18 від 11 жовтня 2018 року зазначено ОСОБА_2 (а.с. 10-11).

При цьому, позивач заявив позовні вимоги в частині відступленого боргу до ОСОБА_1 вказуючи що саме до неї перейшло право вимоги за боргом останньої перед ПАТ «Київенерго».

З огляду на наведене, Святошинський районний суд міста Києва вірно зазначив про те, що жодного доказу зазначеним обставинам, матеріали справи не містять.

Порушень норм процесуального права, на які посилається апелянт та які впливали б на правильність висновків суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки Святошинського районного суду міста Києва та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів враховує вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, згідно з яким, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині відмови позивачу у задоволенні позову відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення заочного рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» залишити без задоволення.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар