П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2022 року м. Київ

Справа № 755/2358/22

Провадження: № 22-ц/824/9190/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Андрієнко А.М., Нежури В.А.,

секретар Івасенко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Логвина Артема Володимировича в інтересах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький»

на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2022 року, постановлену під головуванням судді Яровенко Н.О.,

за клопотанням ОСОБА_2 про закриття провадження у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року ОСББ «Стародарницький» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги в сумі 3 905 грн основного боргу, 776,37 грн інфляційних втрат, та 3 % річних у розмірі 296,52 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2022 року клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження задоволено.

Провадження у справі за позовом ОСББ «Стародарницький» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги закрито.

Не погодившись із таким судовим рішенням, Логвин А.В. в інтересах ОСББ «Стародарницький» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу в частині позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат розглянути по суті, стягнувши відповідну заборгованість з відповідачки на користь ОСББ «Стародарницький».

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що предметом позову є не лише вимога щодо сплати основної заборгованості, а й сплата 3 % річних та інфляційних втрат згідно ст. 625 ЦК України, які залишились неврегульованими. Отже, суд першої інстанції помилково застосував положення ч. 1 ст. 255 ЦПК України до усіх заявлених позовних вимог.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 29 липня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної скарги, посилаючись на те, що позивачем вимоги щодо сплати 3 % річних та інфляційних втрат до пред`явлення вказаного позову до неї не пред`являлись, що вказує на необґрунтованість як позовних вимог, так і безпідставність апеляційної скарги. Зважаючи на відсутність у неї заборгованості перед позивачем , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі про стягнення з неї заборгованості у розмірі 4 977,89 грн.

В судовому засіданні Калашнюк О.С. в інтересах ОСББ «Стародарницький» підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи, звертаючись до суду першої інстанції із вказаним позовом, ОСББ «Стародарницький», просило суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість у загальному розмірі 4 977,89 грн, з яких: основна сума боргу у розмірі 3905 грн, інфляційна складова боргу у розмірі 776,37 грн та 3% річних у розмірі 296,52 грн за прострочення сплати внесків.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції встановив, що відповідачкою сплачено заборгованість за житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 4 105 грн, а тому відсутній предмет спору.

Однак, колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існував на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки воно полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні). Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/847/18).

Відповідачка ОСОБА_2 , звертаючись до суду першої інстанції із клопотанням про закриття провадження у справі, вказувала, що 23 січня 2022 року нею була сплачена заборгованість у розмірі 4 105 грн, з яких: 1205 грн за встановлення огорожі прибудинкової території та 2900 грн за проектування та будівництво електромереж, а тому відсутній предмет спору.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач просив стягнути не лише основну суму заборгованості, а й 3 % річних та інфляційну складову боргу у зв`язку з простроченням оплати основної суми боргу за період з 01.11.2018 року, не визначив в якій саме частині позовних вимог відсутній предмет спору, та, як наслідок, дійшов передчасного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Посилання відповідачки на необґрунтованість вимог позивача про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вказані обставини суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскаржувана ухвала є ухвалою, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому вимоги апеляційної скарги щодо вирішення справи по суті заявлених позовних вимог задоволенню не підлягають, оскільки вказані дії відносяться до виключної компетенції суду першої інстанції.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Логвина Артема Володимировича в інтересах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стародарницький» задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 травня 2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 вересня 2022 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді А.М. Андрієнко

В.А. Нежура