КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 520/4475/18
Провадження № 2/947/345/22
УХВАЛА

12.09.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі - Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , про визнання права власності та стягнення грошової компенсації, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про стягнення неустойки,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , про визнання права власності та стягнення грошової компенсації, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про стягнення неустойки.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 неодноразово уточнювала позовні вимоги та згідно з останньою редакцією позову просить суд:

- визнати за нею ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані в процесі будівництва кухні, площею 17,8 кв.м., та дачного будинку, площею 50 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути зі спадкоємців ОСОБА_6 , яки прийняли у спадщину частку домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , грошову суму у розмірі 4538 доларів 16 центів США, у розмірі пропорційно частці кожного спадкоємця у спадковому майні, а саме: з ОСОБА_3 стягнути ј частку вартості витрат ОСОБА_1 на ремонт Ѕ частини будинку в сумі 29412 гривень 75 копійок; з ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 , стягнути 1/2 частку вартості витрат ОСОБА_1 на ремонт Ѕ частини будинку в сумі 58825 гривень 05 копійок; з ОСОБА_2 стягнути 1/4 частку вартості витрат ОСОБА_1 на ремонт Ѕ частини будинку в сумі 29412 гривень 75 копійок.

Позивач ОСОБА_4 за зустрічним позовом неодноразово уточнювала позовні вимоги та згідно з останньою редакцією позову просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 неустойку за неповернення власникові Ѕ частки житлового будинку АДРЕСА_2 у розмірі 1038800,00грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати, що складаються з судового збору та грошової компенсації витрат, пов`язаних з наданням доказів до суду в сумі 800 гривень 00 копійок.

Провадження в цій справі відкрито на підставі ухвали судді від 10.05.2018 року в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

14.06.2021 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Також, Київським районним судом міста Одеси 14.06.2021 року постановлено ухвалу, якою провадження по цивільній справі №520/4475/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на майно та стягнення грошової компенсації закрито. Продовжено розгляд по цивільній справі №520/4475/18 за позовом ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 , до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості, в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 16.06.2021 року внесено виправлення до ухвали суду від 14.06.2021 року.

ОСОБА_1 будучи незгодною з вказаною ухвалою суду, подала до суду апеляційну скаргу, за наслідком чого матеріали цивільної справи №520/4475/18 були скеровані до Одеського апеляційного суду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 26.01.2022 року ухвали Київського районного суду міста Одеси від 14.06.2021 року та від 16.06.2021 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

15.03.2022 року матеріали цивільної справи №520/4475/18 надійшли до Київського районного суду міста Одеси та повернуті головуючому по справі по виходу з щорічної основної відпустки 21.04.2022 року.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 21.04.2022 року продовжено розгляд цивільної справи №520/4475/18 та призначено по справі судове засідання на 18 травня 2022 року о 14 годині 30 хвилин в приміщенні Київського районного суду міста Одеси.

Судове засідання призначене на 18.05.2022 року з підстав перебування судді у щорічній основній відпустці було перепризначено на 21.06.2022 року о 10 годині 30 хвилин, що підтверджується відповідною довідкою секретаря судового засідання від 18.05.2022 року.

У судове засідання призначене на 21.06.2022 року позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_4 не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце проведення судового засідання, однак до суду тієї ж дати 21.06.2022 року надійшла заява від її представника ОСОБА_7 про відкладення судового засідання, з підстав укладення договору про надання правової допомоги 20.06.2022 року та необхідністю ознайомитись з матеріалами справи.

За наслідком викладеного, судове засідання призначене на 21.06.2022 року було відкладено на 11.07.2022 року о 10год.00хв. та також проставлено головуючим по справі резолюцію щодо надання представникові ОСОБА_4 дозволу на ознайомлення з матеріалами справи.

У судове засідання призначене на 11.07.2022 року позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_4 знов не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлялась належним чином, однак до суду не повернулись рекомендовані повідомлення, про причини неявки суд не повідомила.

За наслідком викладеного, судове засідання призначене на 11.07.2022 року було відкладено на 10.08.2022 року о 14 годині 00 хвилин.

У судове засідання призначене на 10.08.2022 року позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_4 знов не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки 23.07.2022 року, однак про причини неявки суд не повідомила.

За наслідком викладеного, судове засідання призначене на 10.08.2022 року було відкладено на 29.08.2022 року о 14 годині 00 хвилин.

У судове засідання призначене на 29.08.2022 року позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_4 знов не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце проведення судового засідання, однак до суду в день розгляду справи надійшла заява від її представника ОСОБА_7 про відкладення судового засідання, посилаючись на неможливість з`явлення до суду через хворобу та зобов`язанням надати відповідні докази на наступне судове засідання.

За наслідком викладеного, судове засідання призначене на 29.08.2022 року було відкладено на 12.09.2022 року о 14 годині 30 хвилин.

У судове засідання призначене на 12.09.2022 року позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_4 знов не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки 20.08.2022 року, про причини неявки суд не повідомила, як і не надано доказів на підтвердження причин неявки її представника до минулого судового засідання.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні вважав вищевказану поведінку сторони позивача за зустрічним позовом зловживанням процесуальними правами, спрямованою на затягування розгляду справи, у зв`язку з чим просив суд залишити зустрічну позовну заяву без розгляду з підстав повторної неявки позивача ОСОБА_4 .

Оглянувши і дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.

Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлює, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Окрім цього, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Так, у пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Позивач (заявник) зобов`язаний проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (див., наприклад, ухвалу щодо прийнятності у справі «Тойшлер проти Німеччини» ('tag3:14.0pt;tag2:"Roboto Condensed"'>Teuschler v. Germany), заява № 47636/99, від 04 жовтня 2001 року; заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвалу щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року; та рішення у справі «Мускат проти Мальти» (Muscat v. Malta), заява № 24197/10, пункт 44, від 17 липня 2012 року).

Отже, позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Як встановлено судом позивачка та її представник за зустрічним позовом жодного разу не з`явились до судового засідання починаючи з призначення справи до розгляду після повернення матеріалів з Одеського апеляційного суду, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце проведення судового засідання, за ініційованим ним судовим провадженням.

Також судом враховується, що в останні два судові засідання сторона позивача за зустрічним позовом, будучи належним чином повідомленими, двічі поспіль не з`явились, без поважних причин.

Крім того, представником позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , також не вчинено дій для з`явлення до судового засідання, не реалізовано право на ознайомлення з матеріалами справи, для чого останньою подавалось клопотання про відкладення судового засідання призначеного на 21.06.2022 року, як і не надано до судового засідання призначеного на 12.09.2022 року доказів на підтвердження поважності причин неявки до минулого судового засідання, що свідчить про неналежне виконання покладених на сторону позивача процесуальних обов`язків.

Вищевказані дії призводить до неможливості розгляду справи та враховуючи перебування справи в провадженні суду на протязі чотирьох років, може бути наслідком порушення строків розгляду справи та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права первісного позивача на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що є не припустимим, підтверджує зловживання процесуальними правами та підлягає регулювання з боку держави.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд враховує складність справи, стадію розгляду, готовність сторони до самостійного захисту своїх інтересів, добросовісність дій позивача ОСОБА_4 , за наслідком чого суд не вбачає підстав для здійснення розгляду справи за відсутності позивача.

Разом з тим, судом враховується, що згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, вказані положення процесуального закону мають імперативну норму щодо залишення позову без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача.

Суд також зазначає, що Верховний Суд в постанові від 22.05.2019 року по справі №310/12817/13, також дійшов висновку, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.

Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Враховуючи вищевикладене, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, з урахуванням того, що сторона позивача за зустрічним позовом повторно не з`явилась в судове засідання, без поважних причин, про дату, час і місце проведення якого належним чином повідомлені, не надавши заяви про розгляд справи за її відсутності, суд дійшов висновку та вважає, що зустрічна позовна заява ОСОБА_4 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про стягнення неустойки, підлягає залишенню без розгляду.

Також дії суду не порушують права позивача, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992р.).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, залишення позову без розгляду не порушує право позивача на доступ до суду, а є способом вжиття дій направлених на усунення неналежних виконань позивачем своїх процесуальних обов`язків та певною мірою заходом суду для протидіяння здійсненим перепонам для руху справи створюваними недобросовісними учасниками справи, оскільки недієздатність суду протидіяти такім діям є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції, а також оскільки залишення позову без розгляду, не перешкоджає позивачеві для повторного звернення до суду з таким позовом, після усунення умов, що були підставою для залишення його заяви без розгляду.

Керуючись ст. п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про стягнення неустойки залишити без розгляду.

Розгляд цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , про визнання права власності та стягнення грошової компенсації, продовжити в порядку передбаченому ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 14.09.2022 року.

Головуючий Калініченко Л. В.