ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/8218/21 Номер провадження 22-ц/814/2572/22Головуючий у 1-й інстанції Горбунова Я.М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 21 вересня 2021 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України у Московському районі м.Харкова Харківської області про відшкодування майнової шкоди особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким стягнути з Держави Україна на її користь компенсацію майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у розмірі викраденого майна на суму 500 000 гривень.

Заявлені вимоги мотувала тим, що 07 листопада 2018 року до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч.3 ст.185 КК України, у якому вона визнана потерпілою. Постановою слідчого Московського ВП ГУ НП у Харківській області від 07 травня 2020 року кримінальне провадження закрито. Як встановлено судовим рішенням, за час розслідування кримінального провадження слідчим не було вчинено жодних дій для встановлення особи, яка вчинила злочин, та віднайдення майна, яке було викрадено у позивачки.

З огляду на такі обставини позивач вважає, що Держава на підставі ст.1177 ЦК України має відшкодувати майнову шкоду у виді вартості викраденого у неї майна.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2021 року відмовлено за недоведеністю в задоволені позову.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд порушив порядок розгляду справи, зважаючи на ціну позову і складність справи.

Таке порушення призвело до ухвалення помилкового рішення по суті вимог.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тичкова О.Ю., судді: Маміна О.В., Пилипчук Н.П.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 січня 2022 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24 січня 2022 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду справи та призначено справу до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 27 липня 2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст. 375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно заяви позивачки 06 листопада 2018 року невстановлена особа шляхом пошкодження вікна квартири АДРЕСА_1 викрала ювелірні прикраси, що належать позивачці.

За заявою позивачки внесені відомості до ЄРДР і відкрито кримінальне провадження № 0006205.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 12 серпня 2019 року задоволена скарга ОСОБА_1 зобов`язано слідчого Московського ВП ГУ НП у Харківській області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 02 серпня 2019 року у кримінальному провадженні № 0006205. Цим судовим рішенням встановлено, що слідчий у порушення вимог ст.220 КПК України подане потерпілою клопотання не розглянув.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2019 року задоволена скарга ОСОБА_1 про відвід слідчого і прокурора у кримінальному провадженні № 0006205.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 07 травня 2020 року залишено без задоволення клопотання слідчого Московського ВП ГУ НП у Харківській області про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0006205.

Цим судовим рішенням встановлено, що 14 листопада 2018 року у межах кримінального провадження № 0006205 допитано потерпілого, з цього часу і до звернення до суду із клопотанням про продовження строку розслідування не проведено жодної слідчої (розшукової) дії; слідчим не подано доказів об`єктивної неможливості провести необхідні слідчі (розшукові) дії у встановлений законом строк.

Постановою слідчого Московського ВП ГУ НП у Харківській області від 07 травня 2020 року кримінальне провадження № 0006205 закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності обставин, на які посилалася позивач у підтвердження заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Згідно ч.1 та 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно ч.4 та 5 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання апеляційного суду рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням наведених вимог процесуального закону.

Відповідно до ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких, зокрема, ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За станом на час подання позову прожитковий мінімум для працезданих осіб становив 2 270 грн, тобто 250 прожиткових мінімумів становило 2 270 х 250 = 567 500 грн.

Поданий до суду позов не містить посилань на обставини, які б давали суду підстави ухвалити рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, позивач жодних клопотань відповідно до ст.277 ЦПК України не заявляв, як і не заявив клопотання про витребування доказів.

Отже, твердження апеляційної скарги про порушення судом порядку розгляду справи не грунтуються на законі.

Щодо вимог по суті спору апеляційний суд зауважує таке.

За загальним правилом майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст.1167 ЦК України).

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органами державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

У справі №916/1423/17, переглянутій Великою Палатою Верховного Суду (постанова від 03 вересня 2019 року), судами визнано доведеною бездіяльність слідчого у частині невиконання КПК України щодо своєчасного і повного проведення слідчих дій (пункт 35 постанови).

Судами також встановлено, що предметом позову є вимога відшкодування за рахунок Державного бюджету України вартості викраденого у позивача майна. Позивач вважає, що бездіяльністю відповідачів (слідчих органів) йому завдано шкоди в розмірі вартості викраденого майна (пункт 38 постанови).

Велика Палата Верховного Суду зробила такий висновок: «Установлений судами факт бездіяльності слідчого та начальника слідчого відділу у кримінальному провадженні щодо викрадення майна не може бути підставою для покладення на державу цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування потерпілому шкоди, яка дорівнює вартості викраденого майна.

…суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідачів і шкодою, завданою викраденням майна, про яке заявляє позивач.» (пункти 48, 49 постанови).

За змістом ст.1177 ЦК України фізична особа, яка є потерпілою від злочину, може отримати відшкодування за рахунок Держави за умови доведеності складу цивільного правопорушення.

Отже, у справі, що переглядається, має бути доведеним факт втрати позивачкою майна внаслідок злочину, вартість втраченого майна, незаконна бездіяльність органів досудового розслідування і причинно-наслідковий зв`язок між такою бездіяльністю та майновими втратами, що зазнала позивачка.

Позивач не довела належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.78-80 ЦПК України) існування одночасно трьох зазначених умов, які є необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення майнової шкоди, а тому суд першої інстанції, виконавши вимоги ст.89 ЦПК України, зробив правильний висновок по суті спору.

У справі відсутні підтвердження того, яке саме майно та якої вартості було викрадене.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не містять посилання на обставини, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість чи обов`язок скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 05 вересня 2022 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов