Справа № 465/5955/20 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/811/43/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду з позовом, уточненим заявою від 17.06.2021 року (а.с.72-75), в якому просив стягнути з ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 17101 грн. 91 коп. та моральну шкоду в розмірі 98510 грн. 67 коп.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 10.09.2019 року, о 15 год. 00 хв., на вул. Княгині Ольги у м. Львові, з вини відповідачки ОСОБА_1 водія транспортного засобу марки «Audi A4», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , сталась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), внаслідок якої було здійснено наїзд на неповнолітню ОСОБА_4 на пішохідному переході, внаслідок чого неповнолітня отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого двокісточкового перелому лівої гомілки та знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» з 10.09.2019 року по 17.09.2019 року та повторно з 30.06.2020 року по 02.07.2020 року з діагнозом: консолідований перелом лівої в/гомілки (закритий двокісточковий перелом лівої гомілки із зміщенням фрагментів, консолідований перелом лівої великої гомілки, видалення шурупів).

Вироком Франківського районного суду м. Львова від 24.07.2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідачки, неповнолітній дитині була заподіяна майнова та моральна шкода.

Так, зокрема, майнову шкоду становлять: витрати на придбання медичних препаратів для проведення лікування та оперативного втручання 32202 грн. 93 коп., транспортні витрати (таксі) 268 грн., оплата за курси поглибленого вивчення окремих предметів 1220 грн., оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень дитина була позбавлена можливості відвідувати навчання в школі тривалий час; витрати на придбання комплекту медичних препаратів для проведення повторної операції 2965 грн. 54 коп.; проведення консультації в клініці 350 грн.; витрати на придбання нового одягу (штани джинси) та взуття, замість знищеного внаслідок ДТП, 1797 грн.; надання правничої допомоги (8000 грн.) та вартість послуг банку (85 грн.), що сумарно становить 46888 грн. 47 коп., а оскільки страховик забезпеченого транспортного засобу АТ «СК «АРКС» здійснив виплату страхового відшкодування витрат на лікування в розмірі 29786 грн. 56 коп., тому не відшкодованою залишилась майнова шкода в розмірі 17101 грн. 91 коп.

Моральна шкода для неповнолітньої дитини, як стверджує позивач, полягала у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з отриманим ушкодженням здоров`я в момент ДТП та в процесі лікування від отриманих травм; від стресу в момент ДТП та від наслідків, які для неї настали; душевних стражданнях від поведінки відповідачки, як винуватиці ДТП, яка з моменту ДТП і під час досудового розслідування та під час судового слідства щиро не розкаялась у вчиненому, не намагалась надати необхідну допомогу дитині під час лікування, не провідувала її і не здійснила добровільного матеріального відшкодування.

Також позивач просить врахувати, що внаслідок отриманих травм, дитина не зможе займатись улюбленими видами спорту (веслування на байдарках і каное), тому її мрії продовжити спортивну кар`єру в майбутньому закінчились.

З урахуванням викладеного, завдану моральну шкоду оцінює в 100000 грн.

Оскільки страховик забезпеченого транспортного засобу АТ «СК «АРКС» здійснив виплату страхового відшкодування витрат на лікування дитини в розмірі 29786 грн. 56 коп., а моральної шкоди в розмірі 1489 грн. 33 коп., тому не відшкодованою залишилась майнова шкода в розмірі 17101 грн. 91 коп. та моральна шкода в розмірі 98510 грн. 67 коп.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 06 грудня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 17101 грн. 91 коп. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 1681 грн. 60 коп.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 , просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що під час досудового слідства вона добровільно відшкодувала на лікування потерпілої 3000 грн., крім того, витрати на лікування відшкодовані потерпілій страховою компанією, в якій застрахована її (відповідачки) цивільно-правова відповідальність.

Апелянт вважає, недоведеними витрати на лікування по чеках, які надав позивач, оскільки доказів на підтвердження того, що вказані у чеках медикаменти призначались неповнолітній у період її лікування внаслідок ДТП, немає, а зі змісту квитанцій про оплату послуг та лабораторних досліджень не можна дійти висновку, що вони стосуються саме потерпілої і пов`язані з проходженням нею лікування внаслідок ушкодженням здоров`я, яке вона отримала в ДТП.

Також апелянт вважає належним чином необґрунтованими висновки суду в частині присудження позивачу морального відшкодування.

Апелянт просить врахувати, що не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці, а її дохід становлять гроші, які вона отримує на дитину, тому присуджена з неї сума відшкодування є непідйомною.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 30.08.2022 року, є дата складення повного судового рішення 09.09.2022 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.09.2019 року, о 15 год. 00 хв., на вул. Княгині Ольги у м. Львові, з вини відповідачки ОСОБА_1 водія транспортного засобу марки «Audi A4», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , сталась ДТП, внаслідок якої було здійснено наїзд на неповнолітню ОСОБА_4 на пішохідному переході, внаслідок чого неповнолітня отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого двокісточкового перелому лівої гомілки та знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова» з 10.09.2019 року по 17.09.2019 року та повторно з 30.06.2020 року по 02.07.2020 року з діагнозом: консолідований перелом лівої в/гомілки (закритий двокісточковий перелом лівої гомілки із зміщенням фрагментів, консолідований перелом лівої великої гомілки, видалення шурупів).

Вироком Франківського районного суду м. Львова від 24.07.2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 8500 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вироком підтверджено відсутність у діях ОСОБА_1 ознак щирого каяття після вчиненого та констатовано лише часткове (в розмірі 3000 грн.) відшкодування шкоди, що не є співмірним із завданою шкодою потерпілій.

Також встановлено, що на момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» (поліс №АМ8779850 від 29.01.2019 року), яка виплатила за даним страховим випадком потерпілій стороні страхове відшкодування за витрати на лікування в розмірі 29786 грн. 56 коп. та моральне відшкодування в розмірі 1489 грн. 73 коп. (5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю).

За загальним правилом відшкодування шкоди, яке міститься у частині першій статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, зокрема: моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, тощо.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною першою статті 1199 ЦК України передбачено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.

Згідно з частиною першою статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 цього Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно зі статтею 26-1 Закону, страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З урахуванням наведених вище норм матеріального права та встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині присудження позивачу морального відшкодування у визначеному судом розмірі, оскільки таке відповідає вимогам розумності і справедливості, потерпілою є особа, якій станом на момент вчинення ДТП виповнилось 13 років, дитина отримала середнього ступеня важкості тілесні ушкодження та потребувала оперативного втручання.

Доводи апелянта про відмову у задоволенні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з відповідачки, як з винної особи, у зв`язку з виплатою морального відшкодування страховиком забезпеченого транспортного засобу, є безпідставними, оскільки виплата страхового відшкодування за моральну шкоду визначається у процентному співвідношенні до виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, і становить лише 1489 грн. 73 коп., що за встановлених обставин та наслідків ДТП не може бути належною компенсацією за заподіяну дитині моральну шкоду, а тому в цій частині вирішення судом спору підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення немає.

Разом з тим, рішення суду першої інстанції в частині присудження позивачу майнової шкоди в розмірі 17101 грн. 91 коп. ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки згідно з частиною першою статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а як встановлено і підтверджено зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції не дав належної правової оцінки, 02.10.2020 року законний представник неповнолітньої отримав страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілої, в розмірі 29786 грн. 56 коп. (а.с.102, 108), що не перевищує ліміт відповідальності страховика, а інші докази на підтвердження понесених витрат, які долучає позивач і які були відхилені страховою компанією, не є підтвердженням понесених витрат на лікування дитини, її постійний догляд, посилене харчування тощо, оскільки не містять доказової інформації про це.

Окрім того, необхідно врахувати, що відповідачка добровільно відшкодувала на лікування потерпілої 3000 гривень, що є належною компенсацією матеріальних витрат потерпілої сторони, які не підтверджені документально.

Не підлягає задоволенню й вимога позивача про стягнення судових витрат у виді витрат на правничу допомогу, понесених в іншій справі, зокрема, у справі, яка розглядалась в порядку кримінального судочинства, оскільки нормами процесуального закону відповідного судочинства визначений порядок розподілу судових витрат у справі, в якій вони були понесені її учасником.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги позивача про стягнення з відповідачки майнової шкоди в розмірі 17101 грн. 91 коп. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цієї вимоги.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача за наслідками розгляду справи апеляційним судом, та відповідно до статті 141 ЦПК України, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави, необхідно змінити, зменшивши його до 840 грн. 80 коп., а понесені відповідачкою витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1261 грн. 20 коп. (в частині вимог, у задоволенні, яких відмовлено позивачу) підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 грудня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 17101 гривень 91 копійки скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цієї позовної вимоги ОСОБА_3 відмовити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 грудня 2021 року в частині визначення розміру судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 в дохід держави, змінити, зменшивши його до 840 гривень 80 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1261 гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 09 вересня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич