Справа № 174/400/22
п/с № 2-о/174/14/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря - Шарапової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа - Вільногірська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа - Вільногірська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_2 . Постійним місцем проживання ОСОБА_2 на час її смерті, було м. Вільногірськ, Кам`янського району, Дніпропетровської області. Після смерті матері він отримав заповіт. 23.06.2021 року він звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до Вільногірської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області та була відкрита спадкова справа № 67861311 у спадковому реєстрі (номер 116/2021 у нотаріуса) після смерті ОСОБА_2 . Окрім нього, інші особи спадщину після смерті ОСОБА_2 не приймали. В липні 2022 року він звернувся до Вільногірської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири АДРЕСА_1 , яка вказана в заповіті.

Однак державний нотаріус Вільногірської державної нотаріальної контори, повідомила йому, що не може видати вказане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки в заповіті ОСОБА_2 його прізвище зазначене, як « ОСОБА_3 », а в його паспорті громадянина України, його прізвище зазначене як « ОСОБА_4 », а тому йому необхідно в судовому порядку підтвердити належність саме йому вказаного заповіту. Тобто, помилка у зазначенні його прізвища в вищевказаному заповіті, перешкоджає йому нотаріально оформити спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Таким чином йому необхідно встановити в судовому порядку факт, що вказаний правовстановлюючий документ у вигляді заповіту ОСОБА_2 зробленого 03.12.2019 року, належить само йому, для можливості реалізувати своє право на отримання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Ухвалою від 12.08.2022 року відкрито провадження за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вимоги підтримує повністю, просить заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду заінтересована особа повідомлена належним чином.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так судом встановлено, що в паспорті громадянина України та відповідно до картки фізичної особи-платника податків ПІБ заявника вказано, як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4-6).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 його батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 9).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 20.05.2021 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по пятихатському району та місту Вільногірську Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Відповідно до копії витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 6528362 від 23.06.2021 р. заведена спадкова справа, де спадкодавцем є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11 ).

Відповідно до заповіту від 03.12.2019 року ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , частку квартири АДРЕСА_2 , зареєстрованого державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1015, про що також свідчить витяг про реєстрацію вказаного заповіту в Спадковому реєстрі № 58563019 від 03.12.2019 року (а.с. 7, 10).

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

В процесі судового розгляду доведено поза розумним сумнівом, що заповіт виданий на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить саме заявнику. Факт належності правовостановлюючого документу у вигляді заповіту ОСОБА_2 має для заявника юридичне значення для принятя спадщини за заповітом.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Отже, судові витрати суд залишає за заявником.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа - Вільногірська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , правовстановлюючого документа у вигляді заповіту ОСОБА_7 зробленого третього грудня дві тисячі дев`ятнадцятого року на нотаріальному бланку НОЕ 177331, записаного та посвідченого Канюга О.В. державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1015.

Судові витрати не відшкодовуються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.А.Ілюшик