Справа № 484/1884/22
Провадження № 2-др/484/9/22
05.09.2022 року м. Первомайськ
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі судді Максютенко О.А., за участю секретаря судового засідання Максютенко О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайськ питання розподілу судових витрат за заявою представника позивача адвоката Ієговської Анастасії Олександрівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат А.О. Ієговська, до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди завданої смертю фізичної особи
29.06.2022 року представник позивача зробив заяву про те, що докази про оплату наданої правової допомоги будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом.
Представником позивача до позовної заяви долучив Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №2689, укладений 26 червня 2020 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Автопоміч».
11.08.2022 року педставником позивача надіслано на електронну адресу суду клопотання про стягнення судових витрат в якому представник позивача просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 10 тис. грн., до заяви додано детальний опис робіт (наданих послуг) від 10 серпня 2022 року на суму 10 тис. грн.
Представник відповідача 23.08.2022 року направив на адресу суду клопотання у якому просить зменшити витрати на правничу допомогу, посилаючись на неспівмірність заявлених вимог.
У судове засідання учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду заяви, не з`явилися.
Відповідно до ч. 4ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження судових витрат та матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми права, суд дійшов до такого висновку.
У провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївсчької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди.
Рішенням Первомайськогоміськрайонного суду Миколаївської області від 09.08.2022 року стягнуто з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування понесених витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника загиблому в розмірі 19740 грн.; стягнуто з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на користь держави судовий збір в сумі 992.40 грн., тобто вирішено питання судових витрат у виді судового збору.

У позовній заяві представник позивача зробив заяву про те, що докази про оплату наданої правової допомоги будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом.

11.08.2022 року на електронну адресу суду представник позивача надав клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу на суму 10 тис грн.. До заяви додано детальний опис робіт (наданих послуг).

26 червня 2020 року ОСОБА_1 уклав з Адвокатським об`єднанням «Автопоміч» договір про надання правової (правничої) допомоги №2689.

Предметом зазначеного вище договору, зокрема, є правова допомога по стягненню грошової компенсації за шкоду спричинену за подією, що відбулася 22 червня 2020 року і в наслідок якої загинув ОСОБА_2 , а також здійснення представницьких повноважень клієнта.

Згідно з п. 4.1. Договору вартість послуг Адвокатського об`єднання та порядок їх сплати передбачено в додатку до цього договору.

За змістом додатку до договору, вартість правничої допомоги Адвокатського об`єднання визначається шляхом множення кількості затрачених Адвокатським об`єднанням годин: п`ять годин на вартість нормо- години роботи, яка становить 2000,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно п. 3 ч. 1ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3ст. 270 ЦПК України).

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність`гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України).

В детальному описі робіт представник позивача зазначає, що позивач прийняв правову допомогу у виді підготовки процесуальних документів (клопотань, заяв тощо) в ході розгляду справи.

Однак, слід зазначити, що дана справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін та ніяких заяв та клопотань до суду не було подано.

Позивачем крім позовної заяви ніяких процесуальних документів до суду не подавалось.

Суд наголошує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі №638/7748/18.

Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

За таких обставин, позивачем не надано підтвердження фактично понесених витрат на правову допомогу.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Судом встановлено, що на підставі наданих до суду доказів, адвокатським об`єднанням надано позивачу послуги лише з підготовки та складання позовної заяви.

Однак, до суду не надано доказів оплати позивачем наданих адвокатом послуг.

Щодо несплати позивачем даних витрат, адвокат в заяві посилається на п.1 ч.2 ст.126 ГПК України та висновок Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена.

При цьому суд зазначає, що в цій же постанові Верховний суд зробив висновок про наступне.

"Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.".

Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Суд бере до уваги, що сума позову складає 19740 грн, а заявлені витрати на правничу допомогу - 10000,00 грн., отже, розмір заявлених витрат є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст.41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п.33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Матеріалами справи підтверджене лише надання адвокатським об`єднанням позивачу послуг щодо підготовки та складання позовної заяви, але до заявленої до стягнення суми 10000,00 грн. відповідно до договору та детального опису входять й інші послуги, які не доведені заявником.

Враховуючи відсутність вартості доведених наданих послуг з правничої допомоги (підготовка та складання позовної заяви), відсутність доказів їх оплати, а також з огляду на неспівмірність заявленої суми на правничу допомогу з ціною позову та складністю справи, суд дійшов висновку про повну відмову в задоволенні заяви позивача щодо стягнення з відповідача 10000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до вимог ЦПК України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.133,137,141,263,270 ЦПК України, суд

вирішив

відмовити повністю в задоволенні заяви позивача щодо стягнення з відповідача 10000,00грн. витрат на правничу допомогу.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: