Провадження № 2/638/2183/21
07 вересня 2022 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Рибальченко Л.М.
за участі секретаря судових засідань Желтухіна А.М.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 (далі за текстом відповідач 1) та ОСОБА_2 (далі за текстом відповідач 2), в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 7670,92 доларів США, що за курсом 26,95 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.05.2020 складає 206731,29 грн. станом на 04.05.2020 за кредитним договором № НАFQG101270007 від 26.07.2007, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3100,97 грн.
В порушення умов кредитного договору , відповідач-1, свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи..
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.
З метою забезпечення виконання зобов`язання за договором НАFQG101270007 від 26.07.2007 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до п. 1 якого поручитель ОСОБА_2 зобов`язується відповідати перед банком солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань за іпотечним договором НАFQG101270007 від 26.07.2007.
З розрахунку заборгованості за договором НАFQG101270007 від 26.07.2007, вбачається, що станом на 04.05.2020 загальна сума заборгованості становить 7670,92 доларів США, що складається з 3% річних від простроченої суми.
Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст.509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
За ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч.1ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
За ч. 1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до ч. 2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ч. 1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Так, застосування індексу інфляції за прострочення зобов`язання виплатити суму боргу ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором НАFQG101270007 від 26.07.2007, відповідачі мають заборгованість станом на 01.09.2020 у розмірі 7670,92 доларів США, що за курсом 26,95 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.05.2020 складає 206731,29 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 України наслідками порушення Відповідачем зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
27 жовтня 2010 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави відповідача.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № НАFQG101270007 від 26.07.2007 року в розмірі 43033,20 доларів США. Звернуто стягнення суми боргу за кредитним договором ПАТ КБ "Приватбанк" № НАH2A000030029 від 06.08.2003 на квартиру, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, згідно договору купівлі-продажу за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу на підстві договору іпотеки НАFQG101270007 від 26.07.2007 року ПАТ КБ "Приватбанк" укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ "Приватбанк"повноважень необхідних для здійснення продажу.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином, а не в силу вже прийнятого рішення суду.

Таким чином, винесення рішення Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 19.12.2011 не припиняє договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання.

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачів лише частину виниклої заборгованості, а саме у розмірі 7670,92 доларів США, що за курсом 26.95, відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.05.2020 року складає 206731,29 гривень, яка складається з заборгованості 3% річних від простроченої суми за період з 28.10.2010 по 04.05.2020, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Пунктом 12 Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», визначено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 по справі № 373/2054/16-п, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом, на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти, фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошових еквівалентів в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи та послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачено законом та договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду в постанові 464/3790/16-ц від 16.01.2019 року зазначила, що була висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-134цс18. Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного суду від 23.10.2019 року у справі 723/304/16-ц.

Таким чином, стягненню з відповідачів підлягає стягнення заборгованість у доларах без визначення еквівалента суми боргу в національній валюті.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, 509, 525, 526, 527, 530, 553, 598, 599, 610, 615, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( адреса: м. Київ, вул. Грушевського 1-Д) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 адреса: АДРЕСА_3 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № НАFQG101270007 від 26.07.2007 у розмірі 7670 (сім тисяч шістсот сімдесят) доларів США 92 центи.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 3100,97 грн.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/на Офіційному вебпорталі судової влади України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справі.

Суддя Л.М. Рибальченко