КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/7568/19 Головуючий у І інстанції Радзівіл А.Г.
Провадження №22-ц/824/6044/2022 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 вересня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Журби С.О.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бойчун Наталії Дмитрівни на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, зміну черговості одержання права на спадкування, -

УСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом.

Свій позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала в АДРЕСА_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 27.06.2019 р. видане відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Заповіт за час життя померлою не складався.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з трьохкімнатної квартири, загальною площею 40,7 кв.м., розташованої в АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності померлій ОСОБА_4 , що підтверджується договором купівлі продажу від 11 квітня 2003 р., свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16 жовтня 2009 р., свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09 березня 2010 р.

Спадкоємцями першої черги є онука померлої ОСОБА_3 за правом представлення замість сина померлої - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадкоємцем другої черги є позивач у справі ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що починаючи з 2009 р. вона постійно проживала разом із померлою, після того, як забрали із лікарні її чоловіка ОСОБА_6 , після тяжкого інсульту, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_4 перебувала в тяжкому фізичному стані у зв`язку із хворобою і потребувала сторонньої допомоги, позивач постійно ввесь цей час опікувалася за своєю сестрою, матеріально забезпечувала, придбавала ліки, сплачувала за комунальні послуги за квартиру, так як пенсії ОСОБА_4 , яка складала 4291 грн., не вистачало для проживання, харчування, сплати за комунальні послуги і купівлю медикаментів.Після смерті позивач займалася похованням, все оплачувала самостійно, допоміг тільки їх брат.

Позивач ОСОБА_2 просила суд усунути ОСОБА_3 від права на спадкуваннія майна спадкодавця ОСОБА_4 , оскільки відповідач ніколи не відвідувала свою бабусю, не доглядала і не надавала ніякої допомоги, свідомо ухилялася від спілкування з бабою, хоча знала, що та тяжко хвора і потребувала допомоги.

Позивач просила також визнати за нею, як спадкоємицею другої черги за законом, право на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_4 , до якого входить трикімнатна квартири, загальною площею 40,7 кв.м., розташованої в АДРЕСА_1 .

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2021 року позов задоволено частково. Змінено черговість одержання права на спадкування ОСОБА_2 та надано ОСОБА_2 право на спадкування після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із спадкоємцем першої черги - ОСОБА_3 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Представника відповідача ОСОБА_7 - адвокат Бойчун Н.Д. в апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині зміни черговості одержання права на спадкування, суд першої інстанції неправильно застосував положення ч. 2 статті 1259 ЦК України та не врахував, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів, підтверджуючих перебування ОСОБА_4 на утриманні позивача. Судом, зокрема, не встановлено, яку саме матеріальну допомогу надавала позивач, коли вона її надавала, що така допомога була постійним та основним джерелом існування померлої.Крім того, матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_4 у безпорадному стані. Апелянт вважає, що дані медичної амбулаторної картки хворої ОСОБА_4 не доводять обставин безпорадності її стану. Крім того, на думку апелянта, вказана медична амбулаторна карта не є допустимим доказом в розумінні статті 78 ЦПК України, оскільки отримана з порушенням встановленого законодавством порядку, тому викликає сумніви з приводу її достовірності і може бути підробленою. Так, надана на адвокатський запит виписка з амбулаторної карти є інформацією з обмеженим доступом та лікарською таємницею, і була отримана незаконним способом, у порушення ч. 2 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію», ст. 40 (Лікарська таємниця) Основ законодавства України про охорону здоров`я. Представником відповідача було заявлено у суді першої інстанції щодо сумнівів у достовірності вказаних доказів, однак, суд цих обставин до уваги не взяв, без обґрунтування причин відхилення доводів відповідача, чим порушив норми процесуального права.

Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції, задовольняючи позов частково, не вирішив питання розподілу судових витрат та без законних підстав відмовив відповідачу у відшкодуванні витрат на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення, посилаючись на безпідставність доводів скарги. Вважає, що суд першої інстанції вірно дав оцінку показам свідків у їх сукупності та зібраним доказам.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_9 проти задоволення скарги заперечували, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду передшої інстанції оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині зміни черговості одержання права на спадкування, тому апеляційний суд перевіряє його законність та обґрунтованість лише у вказаній частині.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції вважав доведеними належними та допустимими доказами наявність юридичних фактів у їх сукупності, за наявності яких у позивача виникає право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України, зокрема щодо безпорадного стану спадкодавця ОСОБА_4 та перебування її на утриманні у позивача впродовж більш ніж п`яти років до смерті.

Колегія суддів з такими висновками не погоджується.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27 червня 2019 року.

Згідно довідки про причину смерті (до форми № 106-о № 83, видається для поховання) ОСОБА_4 , вік 74 роки, дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , причина смерті повторний інфаркт міокарда.

16 липня 2019 року до Броварської міської нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після своєї сестри звернулась ОСОБА_2 , позивач у даній справі.

18 липня 2019 року до Броварської міської нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулась її онука ОСОБА_3 (відповідач), як спадкоємець відповідно до ст. 1266 ЦК України після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 сина померлої - ОСОБА_5 .

Згідно довідки вих. 1-1/15916 від 10.07.2019 року, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради, ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно наданої інформації відділу обліку та моніторингу інформації реєстрації місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відповідач ОСОБА_3 зареєстрована у АДРЕСА_2 , дані станом на 18.11.2014 року.

Спорідненість позивача та померлої підтверджується: свідоцтвом про народження ОСОБА_10 , виданого 28 серпня 1946 року, батьком вказаний ОСОБА_11 , матір`ю - ОСОБА_12 ; довідкою від 19 листопада 2003 року за № 160, та свідоцтвом про розірвання шлюбу між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 13 серпня 1980 року, серії НОМЕР_2 ; свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 від 05 серпня 1983 року, серії НОМЕР_3 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_16 , а також свідоцтвом про народження ОСОБА_17 - ІНФОРМАЦІЯ_7 , від 11 березня 1955 року, серії НОМЕР_4 ; свідоцтвом про одруження ОСОБА_6 із ОСОБА_17 ,виданим 24 серпня 1968 року, серії НОМЕР_5 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_18 .

Спорідненість відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 , виданого 29 вересня 1998 року, серії НОМЕР_6 . Батьком зазначений ОСОБА_5 , матір`ю ОСОБА_19 .

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що 04 червня 2018 року складено відповідний актовий запис № 538.

Право власності ОСОБА_4 на квартиру по АДРЕСА_3 підтверджується копією договору купівлі-продажу від 11 квітня 2003 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23 квітня 2003 року, копією свідоцтва про право на спадщину за законом 09 березня 2010 року, виданого на 1/3 частину вказаної квартири після смерті ОСОБА_20 (помер ІНФОРМАЦІЯ_9 ), 1/6 частини квартири, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_21 ; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22 березня 2010 року; копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 жовтня 2009 року на Ѕ частини спадкового майна ОСОБА_21 , тобто 1/3 частини вказаної квартири; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 жовтня 2009 року.

На подану ОСОБА_2 заяву державний нотаріус Броварської міської нотаріальної контори Київської області листом від 23 липня 2019 року за № 1403/02-14/276/19 надала відповідь, що заяву про прийняття спадщини подала і ОСОБА_3 - онука померлої за правом представлення замість сина померлої - ОСОБА_22 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Роз`яснено, що кожна черга спадкоємців допускається до спадкування за умови відсутності спадкодавців попередньої черги або неприйняття ними спадщини. Оскільки спадщину прийняла спадкоємиця 1 черги, ОСОБА_2 як спадкоємець другої черги не може бути включена до складу спадкоємців. Черговість спадкування може бути змінена лише за рішенням суду.

Звертаючись до суду із вимогами про зміну черговості у спадкуванні, позивач ОСОБА_2 зазначала, що спадкодавець ОСОБА_4 перебувала у тяжкому фізичному стані у зв`язку із хворобою і потребувала сторонньої допомоги, позивач постійно опікувалась сестрою, матеріальної забезпечувала, купляла ліки, оплачувала комунальні послуги за квартиру, організувала і оплатила її похорони.

Статтею 15 ЦК Українипередбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно зі статтею 16 ЦК Україниспособом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК Українивизначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку:

1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо);

2) матеріальне забезпечення спадкодавця;

3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири;

4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3;

5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин (постанови Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18) та від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18)).

Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проте, позивачем не доведено наявність зазначених вище юридичних фактів у їх сукупності, що є його процесуальним обов`язком у силу статті 12, 81 ЦПК України.

З наявної в матеріалах справи Довідки ГУ Пенсійного фонду України у Київській області від 27.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 , що проживала за адресою: АДРЕСА_4 , знаходилась на обліку в ГУ ПФ України у Київській області і отримувала пенсію за віком з 10.04.2000 року по 30.06.2019 року, розмір пенсії за червень 2019 року - 4291,13 грн. (том 1 а.а. 26)

Згідно довідки вих. 1-1/15916 від 10.07.2019 року, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради, ОСОБА_4 станом 27.06.2019 року була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . (том 1 а.с. 47)

Згідно виписки із амбулаторної картки Броварського міського центру первинної медико-санітарної допомоги від 30 вересня 2019 року ОСОБА_4 перебувала на "Д" обліку, із діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ ст., ІХС, стенокардія, а/с кардіосклероз. У виписці зазначено, що 15 лютого 2019 року пацієнтка звернулася зі скаргами на відчуття страху перебувати самій, поганий сон, дратівливість, біль у серці, за грудиною, головний біль. Зі слів пацієнтки - проживає у сестри, тому що після смерті близьких боїться бути сама у квартирі. Встановлений діагноз: стенокардія, а/с кардіосклероз, астено-невротичний синдром, депресія. Рекомендовано: консультація психіатра, призначено заспокійливе, по можливості більше спілкування із рідними. 21 червня 2019 року звернулась зі скаргами на біль у серці. Встановлений діагноз: гострий інфаркт міокарду, викликана екстрена медична допомога. Пацієнтка госпіталізована в кардіологічне відділення. Враховуючи попередній нагляд за пацієнткою, вона потребувала сторонньої допомоги (більше психологічної). (том 1 а.с. 25)

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 83 від 27 червня 2019 року Інституту серця Міністерства охорони здоров`я України на померлу ОСОБА_4 , зазначено, що смерть настала в стаціонарі, визначені хвороби, що призвели до смерті: серцево-судинна недостатність, стан після стентування коронарних судин, повторний інфаркт міокарда. Інші суттєві стани, які сприяли смерті, але не пов`язані із захворюванням чи його ускладненням, яке безпосередньо являється причиною смерті - гіпертонічна хвороба. (том 1 а.с. 64)

Із матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_4 її похованням займалася ОСОБА_2 , про що свідчать: товарний чек № ПБ-0000104 від 27 червня 2019 року за ритуальні послуги в розмірі 6870 грн. 00 коп., товарний чек № ЛТ-0000134 від 27 червня 2019 року на суму 6320 грн., договір про надання ритуальних послуг № 104 від 27 червня 2019 року, договір про надання ритуальних послуг № 134 від 27 червня 2019 року, договір-замовлення № 2.114499 К на організацію та проведення поховання від 28.06.2019 року, квитанцією від 28 червня 2019 року на суму 2250 грн. 00 коп., довідкою на одержання праху № 2.114499К прийнято на кремацію ОСОБА_4 , дата оформлення 28 червня 2019 року, дата одержання 03 липня 2019 року; проведено поминальний обід у ресторані "Санторін" 28 липня 2019 року на суму 4500 грн.00 коп., 03 вересня 2019 року на суму 4880 грн., 05 вересня 2019 року сплачено аванс на виготовлення пам`ятника - 4000 грн. (том 1 а.с. 34-38)

Із пояснень свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 вбачається, що ОСОБА_4 з 2009 року після смерті свого чоловіка та сина проживала у своєї сестри - ОСОБА_2 , з якою мала тісний сімейний зв`язок.

В той же час, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_4 перебувала на матеріальному утриманні ОСОБА_2 . Зазначене спростовується довідкою Пенсійного фонду України про перебування на пенсійному обліку та розмір пенсії, а також поясненнями свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , згідно з якими спадкодавця мала неофіційне місце роботи у 2018-2019 роках.

Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які би підтверджували, що спадкодавець ОСОБА_4 перебувала у безпорадному стані, викликаному тяжкою хворобою, та була неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби.

Так, з наявної в матеріалах справи медичної документації (виписки з амбулаторної картки та копії медичної амбулаторної картки) вбачається, що 20.03.2017 року ОСОБА_4 діагностовано гіпертонічну хворобу, ішемічну хворобу серця, стенокардію. Зі скаргами на погане самопочуття вона зверталась до сімейного лікаря також 23.10.2017р., 24.04.2018 р., 15.02.2019 р.

25.06.2019 року ОСОБА_4 самостійно звернулась до сімейного лікаря зі скаргами на біль у серці. Встановлений діагноз: гострий інфаркт міокарду, викликана екстрена медична допомогата пацієнта госпіталізовано до стаціонару.

Дані медичної амбулаторної картки ОСОБА_4 та виписки з амбулаторної картки Броварського міського центру первинної медико-санітарної допомоги від 30 вересня 2019 року не містять доказів про перебування ОСОБА_4 у безпорадному стані.

З огляду на вказане, висновки суду першої інстанції про наявність передбачених законом підстав для зміни черговості у спадкуванні є необґрунтованими, оскільки позивачка ОСОБА_2 не довела факту надання нею матеріальної допомоги спадкодавцю протягом тривалого часу, а також факту перебування спадкодавця у безпорадному стані.

Під час розгляду справи позивачем ОСОБА_2 не надано належних доказів, які б давали їй право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом та не доведено відповідними засобами доказування наявність вказаних у статті 1259 ЦК України юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості одержання права на спадкування.

Тривале опікування спадкодавцем та надання йому допомоги не може бути достатньою обставиною для зміни черговості спадкування в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України без установлення сукупності усіх юридичних фактів, обумовлених даною нормою, зокрема, й щодо факту перебування спадкодавця у безпорадному стані.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги про зміну черговості у праві на спадкування не підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду в частині задоволення позовних вимоги про зміну черговості у праві на спадкування не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про відмову у задоволення позовних вимог в цій частині у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1152, 60 грн. підлягають відшкодуванню позивачем, оскільки апеляційну скаргу відповідача задоволено та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволеній судом першої інстанції частині позову.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До таких витрат належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із статтею 134 ЦПК України:

1. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такої ж думки дотримується Верховний суд у постановах від 13 червня 2018 року по справі № 757/47925/15-ц та від 19 вересня 2018 року по справі № 361/6253/16-ц.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині усунення ОСОБА_3 від права на спадкування, суд першої інстанції не вирішив питання розподілу судових витрат по справі.

З матеріалів справи вбачається, що разом із відзивом на позовну заяву, 13.12.2019 року відповідачем ОСОБА_3 було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених судових витрат, разом із відзивом на апеляційну скаргу надано договір про надання правової допомоги №05/12 від 05.12.2019, додатковий договір № 1 до Договору про надання правової допомоги №05/12 від 05.12.2019, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, меморіальний ордер № @2 PL998367 від 12.12.2019 р. про сплату 15000,00 грн. (том 1 а.с. 104-110).

01.12.2021 року представником відповідача ОСОБА_3 - адвокатом Бойчун Н.Д. до суду першої інстанції подано заяву про надання доказів щодо розміру витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (том 2 а.с. 58)

05.12.2021 року адвокатом Бойчун Н.Д. до суду першої інстанції подано копію Акта приймання-передачі наданої правової допомоги від 05.12.2021 року із розрахунком суми витрат, включаючи витрати на участь адвоката в судових засіданнях в розмірі 21 000,00 грн. (том 2 а.с. 87)

До апеляційної скарги адвокатом Бойчун Н.Д. також подано попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, які складаються із гонорару адвоката в розмірі 7000,00 грн. та Додатковий договір № 2 до Договору про надання правової допомоги №05/12 від 05.12.2019.

Положення статті 137 ЦПК України вказують на те, що питання співмірності залежить від конкретних характеристик справи, затраченого часу на участь в ній, обсягом виконаною роботи правового напряму. При цьому конкретні значення про неспівмірність суд визначає лише на підставі клопотання іншої сторони.

Позивачем не заявлено клопотання про неспівмірність понесених відповідачем судових витрат.

Дослідивши докази, надані відповідачем на підтвердження понесених судових витрат, колегія суддів уважає, що понесені витрати на правову допомогу є обгрунтованими та необхідними .

Відтак у відповідності до положень статті 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути 43000,00 гривень судових витрат понесених ОСОБА_7 у зв`язку із розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бойчун Наталії Дмитрівни задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2021 року скасувати. Ухвалити по справі нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, зміну черговості одержання права на спадкування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги 1152 (одну тисячу сто п`ятдесят дві) гривень 60 коп., а також витрати на оплату витрат на професійну правничу допомогу 43 000 (сорок три тисячі) гривень 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 вересня 2022 року.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_2 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_8

Відповідач ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Журба С.О.