Справа № 361/4079/21
Провадження № 2/361/802/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Лелеки В.А.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою та стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди,

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2021 року позивач подав до суду позовну заяву у якій просив суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні ним - ОСОБА_1 квартирою, що знаходиться адресою: АДРЕСА_1 та передати йому ключі від неї, стягнути з відповідача на користь позивача збитки у вигляді упущеної вигоди на суму 10000 гривень 00 коп. та судові витрати.

Свій позов обґрунтував тим, що він розлучився з відповідачем у червні 2015 року, але вони проживали разом у квартирі за адресою АДРЕСА_1 . З лютого 2016 року позивач постійно знаходиться у відрядженнях по роду своєї діяльності.

У жовтні 2019 року відповідач змінила замки в дверях і з того часу потрапити до квартири він не має можливості. При спробі потрапити відповідач викликала наряд поліції, але протокол не був складений.

Позивач зазначив, що частина вказаної квартири знаходиться у власності його матері, ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі продажу від 04 квітня 2013 року.

Весь цей час, з жовтня 2019 року і до тепер він повинен проживати на найманій квартирі, що надає йому збитків.

Так, у січні 2020 року його мати зробила на нього доручення на продаж квартири, в якому зазначено, що він з її дозволу повинен мати вільний доступ до квартири.

У квітні 2020 року позивач написав заяву дільничному про те, що відповідач змінила замки і він не має доступу до квартири, але ніяких дій проведено не було. Висновку по цієї заяві він не має.

У січні 2021 року позивач знов звернувся до поліції із заявою про неможливість потрапити до квартири, а також про те, що відповідач не надає вільного доступу до технічної документації на квартиру. Після розгляду заяви він отримав висновок, в якому рекомендується звернутися до суду.

Таким чином позивач зазначив, що він має право на рівних правах з відповідачем користуватися квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Так як відповідач добровільно до квартири не пускає, позивач просить суд зобов`язати її усунути перешкоди у користуванні квартирою, передати йому ключі від квартири, а також стягнути відповідача на його користь 10000 грн. 00 коп.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 27 травня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 06 вересня 2021 року.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, пояснення надав аналогічні, викладені в позовній заяві.

12 серпня 2021 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовна заява подана до суду із порушенням вимог ЦПК України виходячи з наступного.

Як зазначає позивач він проживав разом із відповідачем до 2016 року у квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.04.2013р. №2027991 право власності на квартиру в розмірі 1/3 належить матері позивача ОСОБА_4 .

При цьому позивач зазначає, що 24.01.2020р. на його ім`я було видано довіреність за реєстр. № 25 виключно на продаж квартири, відповідно до якої останній має право, зокрема, на вільний доступ до квартири.

Однак ознайомившись зі змістом вищезазначеної довіреності, вбачається, що в ОСОБА_1 (представника за довіреністю) відсутні повноваження на представництво інтересів свого довірителя в органах судової влади, а саме на подання позовної заяви.

Як вбачається із доданої до позовної заяви довіреністю від 24.01.2020р. за реєстр. № 25 ОСОБА_4 уповноважила свого сина ОСОБА_1 на дії які безпосередньо стосуються лише підготовки та отримання документів пов`язаних із продажем квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а тому з огляду на вищевикладене просила в задоволенні позову відмовити.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, пояснення надав аналогічно викладеним у позовні й заяві.

Відповідач та її представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували та просили в його задоволенні відмовити.

Суд, вислухавши позивача, відповідача та її представника, дослідивши письмові докази у справі, встановивши виниклі правовідносини, дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у червні 2015 року розірвали свій шлюб.

Згідно договору купівлі-продажу від 04.04.2013 року, зареєстрованого в реєстрі № 241 квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 (батьку відповідача) у розмірі 2/3 частини та ОСОБА_4 (матері позивача) у розмірі 1/3 частини (а.с. 7).

Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_4 належить 1/3 вищевказаної квартири (а.с. 8).

У травні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

У позові позивач посилався на довіреність від 04.01.2020 року виданої ОСОБА_4 на його ім`я. Із змісту довіреності вбачається, що ОСОБА_4 уповноважувала сина ОСОБА_6 на вчиненні всіх необхідних дій із питань пов`язаних з підготовки та отримання документів необхідних для продажу квартири, укладення та підписання від її імені, попереднього договору купівлі-продажу та /або договору купівлі-продажу нерухомого майна, квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , частка якої належить їй на праві приватної власності.

Позивач вважаючи, що його права та інтереси порушені відповідачем, у позовній заяві просив усунути йому перешкоди у користуванні квартирою та проживанні, а також вказуючи, що він вимушений орендувати житло стягнути із відповідача упущену вигоду, що не відповідає обсягу повноважень визначеним у довіреності від 04.01.2020 року наданої власником частки у квартирі ОСОБА_4 .

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог, їх необґрунтованість та недоведеність, а тому в задоволенні позову відмовляє.

Керуючись ст. ст.76-83, 89, 90, 95, 265, 268, 273 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_3 та стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 10000 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.