Справа № 588/1739/21
№ провадження 2/588/49/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2022 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретарів судових засідань Горлянд С.В., Безкоровайної А.С., позивачки за первісним та відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його представника Сумцова Є.С. , розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу

за первісним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6

за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5

про визначення місця проживання дитини,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: органи опіки та піклування - Охтирська районна державна адміністрація, Виконком Тростянецької міської ради,

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивачки за первісним позовом

Позивачка у жовтні 2021 року звернулася до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що сторони з 15.05.2013 проживали у шлюбі, який рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.07.2019 було розірвано. Під час шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 стверджує, що її малолітній син ОСОБА_8 після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 проживав у складі її нової сім`ї у с.Комиші Охтирського району, тобто з її новим чоловіком ОСОБА_1 , з яким вони зареєстрували шлюб 12.02.2020 року, та її свекром ОСОБА_9 . У будинку є необхідна кількість меблів, всі члени сім`ї забезпечені спальними місцями, син ОСОБА_8 забезпечений всім необхідним приладдям та речами для навчання в школі. Санітарно-гігієнічний стан житла задовільний, продуктами харчування забезпечені, опалення будинку газове та пічне. Сім`я тримає підсобне господарство, біля будинку знаходиться присадибна ділянка, яка обробляється. З 11.04.2018 року ОСОБА_1 офіційно працює в Приватному сільськогосподарському підприємстві «Комишанське» на посаді конюха та має постійний дохід, її чоловік ОСОБА_1 також працює в цьому ж підприємстві, позитивно характеризується.

В середині липня 2021 року з метою проведення частини літніх канікул ОСОБА_7 перебував у баби та діда по батьковій лінії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Позивачка 14.08.2021 року хотіла забрати дитину, щоб підготувати до навчального року, але дід та баба почали чинити опір, не віддали сина та не дали можливості поговорити з ним. При цьому вона викликала поліцію, яка нічим їй не допомогла. Звернення до служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації результату не принесло, оскільки посадові особи за місцем перебування дитини не виїздили.

Син сторін навчається в Опорному заклад Комишанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Комишанської сільської ради Охтирського району Сумської області, проте з початку 2021-2022 року ОСОБА_8 не відвідує заклад через указані вище обставини.

ОСОБА_1 02.09.2021 звернулась з метою вирішення спору з батьком дитини до Служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації.

Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Охтирської районної державної адміністрації від 16.09.2021 року було рекомендовано батькам ОСОБА_12 вирішити питання про місце проживання дитини мирним шляхом, а у разі не вирішення спору звернутись до суду.

Вирішити спір щодо місця проживання дитини за допомогою органу опіки та піклування та за домовленістю з батьком дитини не вдалося.

За твердженням ОСОБА_1 батько ОСОБА_13 за допомогою діда і баби утримують його, тому ОСОБА_1 як мати не може виконувати свої батьківські обов`язки, належним чином піклуватись про сина.

Посилаючись на указані обставини ОСОБА_1 у первісному позові просить суд визначити місце проживання її дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Стислий виклад позиції відповідача ОСОБА_3 за первісним позовом

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 та його представник адвокат Сумцов Є.С. в судовому засіданні заперечили проти первісного позову, просили відмовити у його задоволенні. (а.с.86-88 том 1).

Стислий виклад зустрічного позову

Представник позивача за зустрічним позовом адвокат Сумцов Є.С. подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій посилався на те, що після фактичного припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу сторін справи їх син ОСОБА_8 весь час проживав з батьком ОСОБА_3 . З осені 2019 року відповідач та його син переїхали до с.Ницаха, де на сьогоднішній день ОСОБА_12 з батьком зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 у будинку батьків ОСОБА_3 .

У подальшому ОСОБА_3 під розписку придбав, але не оформив право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , в якому на час подання зустрічного позову ОСОБА_3 проживав зі своїм сином ОСОБА_15 , співмешканкою ОСОБА_16 та її сином ОСОБА_17 по АДРЕСА_3 . У с. Ницаха ОСОБА_8 відвідував дитячий садочок, потім пішов до школи у с.Солдатське, де і продовжує навчатись. Дитина сторін перебуває під наглядом сімейного лікаря с.Люджа, останній раз був обстежений 03.12.2021 року, визнаний здоровим. У зустрічному позові представник відповідача посилається на те, що ОСОБА_3 відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, забезпечує сину належне піклування, домашній затишок, виховання, навчання, моральний та фізичний розвиток. Відповідач працює у СТОВ «АФ «Восход» трактористом-машиністом, має стабільний заробіток. Дитина забезпечена всім необхідним для проживання, навчання та відпочинку.

Твердження ОСОБА_1 про те, що вона віддала дитину батькам ОСОБА_3 на літні канікули у 2021 році не відповідають дійсності, оскільки після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами ОСОБА_8 постійно проживав з батьком і не проживав з матір`ю окремо від батька.

Посилаючись на указані обставини, представник ОСОБА_3 адвокат Сумцов Є.С. просить суд визначити місце проживання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 .

Стислий виклад позиції позивача за первісним позовом

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заперечила проти зустрічного позову, просили відмовити в його задоволенні, заперечили твердження ОСОБА_3 про те, що їх син після розірвання шлюбу ще з 2018 року проживав окремо від неї, ОСОБА_1 наголошувала на тому, що син з нею проживав до липня 2021 року, а з середини серпня 2021 року ОСОБА_8 проживає у діда і баби (батьків ОСОБА_3 ), які разом з колишнім чоловіком перешкоджають їй виховувати сина. ОСОБА_1 у відзиві на зустрічний позов стверджувала, що ОСОБА_3 взагалі не бере участі у вихованні сина, не піклується про здоров`я дитини його фізичний, духовний та моральний розвиток.

Стислий виклад позиції третіх осіб

Охтирська районна державна адміністрація Сумської області надіслала заяву, в якій просили розгляд справи провести без участі представника третьої особи з урахуванням вимог чинного законодавства. За висновком Охтирської районної державної адміністрації Сумської області як органу опіки та піклування від 26.01.2022 року № 01-24/6/188 питання визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_12 було розглянуто 21.01.2022 на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини, за результатами якого орган опіки та піклування вважає за можливе визначити місце проживання дитини як з матір`ю, так і батьком.

Представник Виконком Тростянецької міської ради як органу опіки та піклування за місцем фактичного проживання дитини до суду не з`явився. За висновком, який затвердженим рішенням виконкому Тростянецької міської ради від 02.06.2022 № 128, орган опіки та піклування вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, проживання малолітнього ОСОБА_19 з батьком ОСОБА_3 .

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Ухвалою суду від 08 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до судового розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання, залучено третіх осіб, які на заявляють самостійних вимог на предмет спору

Ухвалою суду від 30 листопада 2021 року за клопотанням представника відповідача Сумцова Є.С. продовжено строк для подання відзиву та зустрічного позову.

Представником відповідача Сумцовим Є.С. 20 грудня 2021 року подано зустрічний позов та відзив на первісний позов.

Ухвалою суду від 28.12.2021 року прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1 зустрічний позов відповідача

Позивачкою за первісним позовом 25.01.2022 року подано відповідь на відзив та відзив на зустрічний позов

Протокольною ухвалою суду від 27.01.2022 року було замінено третю особу Виконком Комишанської сільської ради як орган опіки та піклування був замінений на виконком Тростянецької міської ради як на орган опіки та піклування за фактичним місцем проживання дитини разом з батьком на момент вирішення розгляду справи

Представником відповідача 21.02.2022 подано заяву про виклик свідків та додаткові письмові докази

Ухвалою суду від 21.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У зв`язку із уведенням в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року воєнного стану та неможливістю здійснення правосуддя з об`єктивних причин під час воєнного стану на території м.Тростянець судове засідання, яке призначено на 30.03.2022 року не відбулось.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 22.03.2022 № 13/0/9-22 змінено територіальну підсудність справ Тростянецького районного суду Сумської області на Гадяцький районний суд Полтавської області.

З 26 травня 2022 року розпорядженням Голови Верховного Суду від 25.05.2022 №32/0/9-22 відновлено територіальну підсудність судових справ Тростянецького районного суду Сумської області.

Представником позивачки ОСОБА_2 подано заяву про виклик свідка, яке протокольною ухвалою суду від 22.07.2022 року залишено без задоволення

Ухвалою суду від 22.07.2022 року заяву представника позивачки ОСОБА_2 про відвід судді залишено без задоволення

Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що сторони 15.05.2013 року зареєстрували шлюб, який рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.07.2019 року, що набрало законної сили 19.08.2019 року, був розірваний (а.с.7 том 1).

Сторони є батьками ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на час розгляду справи досяг 8 років (а.с.6 том 1).

ОСОБА_1 з 29.06.2021 зареєстрована і на момент розгляду справи проживає по АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_1 , з яким 12.02.2020 року зареєструвала шлюб. Також з позивачкою та її другим чоловіком проживає свекор ОСОБА_9 . Відповідно до Актів обстеження житлово-побутових умов станом на 18.08.2021 та від 15.09.2021 на момент перевірки ОСОБА_1 з чоловіком перебували на роботі, був вдома свекор, син ОСОБА_8 був у бабусі та дідуся. У будинку родини по АДРЕСА_1 є три кімнати, є необхідна кількість меблів, спальних місць, санітарно-гігієнічний стан житла задовільний, син ОСОБА_8 забезпечений всім необхідним приладдям та речами для навчання у школі (а.с.5, 8, 13, 14, 22 том 1).

Відповідно до Акту соціального інспектування сім`ї ОСОБА_12 від 23.06.2021 року по АДРЕСА_1 , Комісія у складі соціального педагога Охтирського закладу Комишанської ЗОШ ОСОБА_46, начальників відділів апарату Комишанської сільської ради ОСОБА_47, ОСОБА_20 відвідала сім`ю з метою обстеження житлово-побутових умов проживання, морального, психологічного, фізичного стану членів сім`ї, умов виховання дітей. В Акті установлено, що сім`я складається з 4 осіб: матері ОСОБА_1 , вітчима ОСОБА_1 , дитини ОСОБА_12 , діда ОСОБА_9 , який є власником житла, родина утримує підсобне господарство, обробляється земельна ділянка. У будинку по АДРЕСА_1 зареєстровано 2 осіб, а фактично проживає 4 осіб. Комісією причин складних життєвих обставин не виявлено, умови проживання та виховання ОСОБА_12 задовільні (а.с.16-19 том 1).

ОСОБА_1 та її нинішній чоловік працюють у ПСП «Комишанське» конюхами, позитивно характеризуються за місцем роботи (а.с.20, 21, 23 том 1), за місцем проживання скарг від мешканців села до Комишанської сільської ради на поведінку позивачки за первісним позовом не надходило (а.с.22 том 1).

Батько ОСОБА_12 - ОСОБА_3 після розірвання шлюбу 19.08.2019 з ОСОБА_1 та припинення проживання у с.Комиші переїхав проживати у с.Ницаха (до 2020 року Тростянецького, а нині Охтирського району Сумської області) за місцем його реєстрації по АДРЕСА_2 у будинок його батьків ОСОБА_21 , ОСОБА_10 (а.с.89, 92).

Син сторін ОСОБА_22 17.11.2020 був зареєстрований за указаним місцем реєстрації його батька, діда та баби - АДРЕСА_2 (а.с.91, 92 том 1).

На час подання зустрічного позову ОСОБА_3 він фактично проживав з сином ОСОБА_15 , співмешканкою ОСОБА_16 та її сином ОСОБА_23 , 2015 року народження, по АДРЕСА_3 . Право власності на указаний будинок за ОСОБА_3 не зареєстроване, дозвіл на проживання у вказаному житлі був наданий ОСОБА_24 у розписці про отримання нею від ОСОБА_3 коштів за це господарство (а.с.94, 95, 96 том 1).

Відповідно до Акту обстеження матеріально-житлових умов проживання родини ОСОБА_3 по АДРЕСА_3 від 24.12.2021 року за указаною адресою на момент обстеження вдома знаходились і відповідач із ОСОБА_16 , і їх діти ОСОБА_8 та ОСОБА_23 , зовнішній вигляд яких був задовільним, одяг був чистим, відповідав сезону. Будинок складається з 5 кімнат, його санітарно-гігієнічний стан задовільний, тепло, опалення пічне. Діти мають окремі кімнати, ліжка, постільна білизна чиста, облаштовані місця для гри та занять. Родина забезпечена продуктами харчування та приготованою гарячою їжею. (а.с.169 том 1).

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та його співмешканка ОСОБА_16 під час судового розгляду справи 29.07.2022 зареєстрували шлюб (а.с.10 том 2).

У судовому засіданні 08 липня 2022 року ОСОБА_3 повідомив, що у зв`язку з військовою агресією рф проти України та активним бойовими діями, які у березні 2022 року проходили на території Тростянецької міської об`єднаної територіальної громади, до складу якої входить і АДРЕСА_3 , в якому він проживав з сином ОСОБА_15 на той час, був суттєво пошкоджений, тому він вимушений був придбати у с.Ницаха інше житло за адресою: АДРЕСА_4 , право власності на яке ще не оформлене, в якому наразі триває ремонт, а син ОСОБА_8 тимчасово проживає по АДРЕСА_2 у діда і баби, тобто батьків відповідача. Указані обставини підтвердили під час допиту як свідків батьки ОСОБА_3 - ОСОБА_21 , ОСОБА_10 .

ОСОБА_3 до 23.11.2020 працював у ПСП «Комишанське» на посаді тракториста-машиніста, звідки звільнений за власним бажанням, а станом на серпень 2021 року і до цього часу працює механізатором у СТОВ «Агрофірма «Восход», позитивно характеризується за місцем роботи (а.с.103, 105, 170 том 1). Також за місцем проживання у с.Ницаха ОСОБА_3 позитивно характеризується старостою Солдатського старостинського округу, до складу якого входить с.Ницаха (а.с.104 том 1).

Син сторін ОСОБА_12 з 01 вересня 2019 року по 01 липня 2020 року був вихованцем дошкільної групи дошкільного закладу Солдатського НВК ЗОШ І-ІІІ ступенів, а з 01.09.2020 фактично навчається у Солдатському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів - ЗДО імені М.Гендіної Тростянецької міської ради, в якому закінчив 1 та 2 клас (а.с.73-75 том 1).

Відповідно до характеристики з навчального закладу від 07.09.2021 року ОСОБА_12 на кінець 1 класу показав середній рівень уміння читати, достатній рівень графічних навичок, письма, культури оформлення зошита, демонструє достатній рівень знань з математики, на уроках дизайну і технології виконує завдання відповідно до технологічних карток. ОСОБА_8 дисциплінований, спокійний, неконфліктний, потребує індивідуального підходу, завжди має охайний вигляд, забезпечений всім необхідним для навчання в школі. Батько учня, дідусь з бабусею допомагають в організації ремонтів та трудових акціях, цікавляться навчання дитини, співпрацюють з вчителями. Мати ОСОБА_13 протягом навчального року не цікавилась сином, про неї хлопчик згадує з теплотою. ОСОБА_8 проживає з батьком, відчуває затишок і тепло домашнього вогнища (а.с.76 том 1).

ОСОБА_12 за результатами огляду сімейним лікарем у грудні 2021 року визнаний здоровим, на диспансерному обліку за станом здоров`я дитина не стоїть (а.с.102 том 1).

Позивачка ОСОБА_1 надала до суду довідку від 02.09.2021 № 128 про те, що її син ОСОБА_8 навчається у другому класі Опорного закладу Комишанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Комишанської сільської ради Охтирського району (а.с.9 том 1). Під час судового розгляду позивачка та її представник ОСОБА_2 пояснили, що ОСОБА_8 фактично у цьому закладі не навчався, ОСОБА_1 подала відповідні документи до закладу, щоб за дитиною було закріплено місце, оскільки позивачка бажає, щоб син проживав з нею і навчався за місцем проживання у с.Комиші.

ОСОБА_1 02.09.2021 зверталась із заявою до Служби у справах дітей Сумської ОДА та Служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації, в якій відповідно до статті 161 Сімейного кодексу України просила вирішити спір стосовно місця проживання її дитини, посилаючись на те, що хотіла забрати сина 14.08.2021 у дідуся і бабусі, щоб почати підготовку до нового навчального року, але їй почали чинити опір, поліція, яка приїхала на виклик бездіяла, а посадові особи Служби у справах дітей усунулись від виконання обов`язків, не виїздили за місцем перебування дитини, батько ОСОБА_13 усунувся від виконання батьківських обов`язків (а.с.10 том 1).

Службою у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації листом від 09.09.2021 №01-18/1685 було доручено Службам у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації та Комишанської сільської ради перевірити факти викладені у зверненні ОСОБА_1 , провести відповідні бесіди з людьми, причетними до цього, запросити їх на засідання Комісії з питань захисту прав дитини та приймати усі рішення в інтересах дитини (а.с.11 том 1).

Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Охтирської районної державної адміністрації від 16.09.2021 року було рекомендовано батькам ОСОБА_12 , 2013 року народження, вирішити питання визначення місця проживання дитини мирним шляхом за домовленістю, враховуючи інтереси та думку малолітнього сина, а у разі не вирішення спору - звернутись до суду (а.с.12 том 1).

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Сторони цієї справи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які після розірвання їх шлюбу у 2019 року стали проживати окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати їх малолітня дитина. Спір між батьками дитини органом опіки та піклування не було вирішено, тому останні звернулись до суду.

При вирішенні спору суд керується положеннями Конституції України, Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими нормативно-правовими актами.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (частина 4 статті 29 ЦК України).

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Суд зауважує, що питання про визначення місця проживання дитини вирішується судами з урахуванням всіх фактичних обставин, які майже у кожному спорі є специфічними.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини, правових висновків Верховного Суду щодо застосування указаних норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а тому, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - і якщо це не порушуватиме права та інтереси дитини - підлягають врахуванню інтереси батьків. У Конвенції про права дитини, яка є частиною національного законодавства, реалізовано примат інтересів дитини понад усім.

Конвенція про права дитини у статті 12 визначає, що Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Аналогічна норма міститься у національному законодавстві України. Зокрема, відповідно до статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних ради (частина 1 статті 56 ЦК України).

Судом як органом опіки та піклування у цій справі, до якого попереднього зверталась ОСОБА_1 за вирішенням спору з батьком дитини, була залучена Охтирська районна державна адміністрація, Комісія з питань захисту прав дитини якої вивчала ситуацію.

За висновком Охтирської районної державної адміністрації від 26.01.2022 наданим як органом опіки та піклування за зверненням ОСОБА_1 питання визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_12 було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Охтирської РДА 21 січня 2022 року, члени якої вважають можливим проживання дитини як за місцем проживання матері, так і за місцем проживання батька. Тому враховуючи звернення матері, орган опіки та піклування вважає за можливе проживання ОСОБА_12 з матір`ю, яка має належні умови для проживання дитини (а.с. 150, 151 том 1).

Як органом опіки та піклування за місцем фактичного проживання на час вирішення судом спору малолітнього ОСОБА_12 протокольною ухвалою суду від 27.01.2022 року був залучений виконком Тростянецької міської ради, що представляє територіальну громаду, до складу якої входить село Ницаха.

До суду 21.06.2022 року надійшов Висновок, затверджений виконкомом Тростянецької міської ради рішенням від 02.06.2022 № 128, відповідно до якого орган опіки та піклування Тростянецької міської ради вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, проживання ОСОБА_12 з батьком ОСОБА_3 (а.с.198 том 1).

Виходячи з указаних висновків органів опіки та піклування і мати, і батько ОСОБА_12 мають належні матеріально-побутові умови для проживання їх сина.

Разом з тим, указана обставина не є вирішальною для вирішення спору і відповідно до вимог статті 161 Сімейного кодексу України судом при вирішенні спору враховуються ставлення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність їх дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною).

ОСОБА_1 у первісному позові посилалась на те, що її син ОСОБА_8 після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 постійно проживав з нею до липня 2021 року і батько дитини взагалі не бере участі у вихованні сина, не піклується про здоров`я дитини його фізичний, духовний та моральний розвиток, відповідач та його батьки чинять їй перешкоди у спілкуванні з сином.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Викладені у позовній заяві та інших наданих процесуальних заявах по суті спору твердження ОСОБА_1 стосовно місця проживання її сина у період після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 та ставлення батька до його виховання нею не доведено достатньою сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів.

Під час вступного слова ОСОБА_1 пояснила, що перед розірванням шлюбу з ОСОБА_3 за їх спільним рішенням у лютому 2019 році вони відвезли сина ОСОБА_25 з с.Комиші на проживання до батьків ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 . Це також було обумовлено тим, що ОСОБА_8 не хотів ходити в с.Комиші до садочка, оскільки там було багато дітей у групі, він плакав. До цього він починав ходити у дитячий садочок у с.Солдатське, де було мало дітей в групі, йому там більше подобалось, тому під час проживання у с.Ницаха у бабусі і дідуся він продовжив ходити в садочок с.Солдатське. У с.Комиші дитині не подобалось жити, бо і ОСОБА_1 , і ОСОБА_3 треба було дуже рано ходити на роботу, нікому було водити його у садочок. При цьому позивачка та відповідач залишились жити у с.Комишах і до розлучення у липні 2019 року вони разом приїжджали навідувати дитину у с.Ницаха. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вирішили залишити сина ОСОБА_25 на проживання у с.Ницаха у дідуся і бабусі, щоб не травмувати дитину і на період поки кожен з них не створить відповідні умови за новими місцями їх проживання. ОСОБА_1 залишилась жити у с.Комиші з ОСОБА_1 , з яким у 2020 році зареєструвала шлюб. Позивачка під час судового розгляду стверджувала, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 через зайнятість на роботі у ПСП «Комишанське» не могла приїздити у с.Ницаха більше ніж раз на місяць, коли він почав ходити у школу позивачка забирала сина на канікули на 5-10 днів до себе, також спілкувалась по телефону. Тривалість проживання сина у с.Комиші позивачка визначала сама, з урахуванням її зайнятості на роботі та узгоджувала з колишнім свекром ОСОБА_21 періоди, коли забиратиме сина у с.Комиші. Проте з осені 2020 року за твердженням ОСОБА_1 батьки колишнього чоловіка та він сам почали перешкоджати їй у спілкуванні з дитиною, тому вона вирішила, що буде домагатись, щоб син проживав з нею у с.Комиші. Режим роботи позивачки з її слів на цей час дозволяє приділяти увагу дитині, займатись його вихованням.

Отже, ОСОБА_1 на відміну від її тверджень у позовній заяві, під час вступного слова в судовому засіданні визнала, що з лютого 2019 року і після розірвання шлюбу у липні 2019 року з ОСОБА_3 , у тому числі за її рішенням син ОСОБА_12 постійно проживав і до цього часу проживає у с.Ницаха, а не у с.Комиші разом з нею та її нинішнім чоловіком до липня 2021 року як позивачка стверджує у позовній заяві.

ОСОБА_1 визнала, що її син звик проживати у с.Ницаха, де відвідував і дитячий садочок, і школу. Позивачка також повідомила, що спілкувалась з сином з приводу переїзду до с.Комиші, він говорить, що хоче у неї гостювати, проте вона вважає, що на думку дитини впливають дідусь та бабуся, він в їх присутності на думку ОСОБА_1 боїться говорити, що хоче поїхати з мамою.

Відповідач ОСОБА_3 також під час вступного слова визнав, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 він деякий час залишався проживати у с.Комиші, оскільки працював там, а син ОСОБА_8 жив з 2019 року у бабусі і дідуся у с.Ницаха, куди він згодом переїхав жити з сином у своїх батьків, а у 2021 році із співмешканкою, її та своїм сином перейщли жити окремо у будинок по АДРЕСА_3 .

Показання свідків сторони відповідача за первісним позовом ОСОБА_16 , ОСОБА_26 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 також вказують на те, що малолітній ОСОБА_12 з 2019 року постійно проживає окремо від матері ОСОБА_1 у родині батька ОСОБА_3 і що мати у період проживання сина у с.Ницаха нечасто відвідувала сина, не цікавилась його навчання, і що позивачці ніхто не перешкоджає у спілкуванні з сином, а у серпні 2021 року коли вона приїхала ОСОБА_25 забрати у с.Комиші саме дитина відмовилась їхати жити до матері.

Так, допитана як свідок ОСОБА_16 суду показала, що проживає останні 2 з половиною роки однією сім`єю з ОСОБА_3 . Спочатку вони проживали у АДРЕСА_5 , а потім переїхали до батьків ОСОБА_3 у с.Ницаха, де всі разом та його сином ОСОБА_15 проживали по АДРЕСА_2 . В цей період мати до ОСОБА_13 приїздила три рази протягом 2020 року. Потім ОСОБА_16 з ОСОБА_3 придбали будинок по АДРЕСА_3 і у квітні 2021 року з ОСОБА_15 стали проживати у в цьому помешканні, де фактично проживали доки 13 березня 2022 року під час війни не розбомбили це житло. У зв`язку з цим ними придбане нове житло по АДРЕСА_4 , але там на цей час відбуваються ремонтні роботи, а ОСОБА_8 через ці обставини тимчасово проживає у діда і баби на АДРЕСА_2 , але щодня ОСОБА_3 спілкується з сином. ОСОБА_16 повідомила, що у неї з ОСОБА_15 склались добрі взаємовідносини, вона має також сина ОСОБА_23 , з яким ОСОБА_8 добре товаришує. ОСОБА_16 не працює, поки ОСОБА_3 на роботі вона з дітьми вдома. Під час навчання ОСОБА_13 батько допомагає виконувати йому домашні завдання, відвідував батьківські збори. Свідок ОСОБА_16 вказала, що ОСОБА_1 у влітку 2021 року разом із представника Служби у справах дітей Тростянецької міської рали приїздили забрати ОСОБА_25 у с.Комиші. На той момент були канікули і ОСОБА_8 перебував у будинку діда і баби по АДРЕСА_2 . Представники служби у справах дітей сказали, що дитина має поїхати до матері, ОСОБА_8 відмовлявся їхати, ховався під простирадло, потім погодився їхати, бабуся зібрала його речі і він поїхав у с.Комиші. Після цього через деякий час ОСОБА_3 з батьками за погодженням органу опіки забрали ОСОБА_25 у с.Ницаха. Потім у серпні 2021 року приїздила на АДРЕСА_3 забирати сина у с.Комиші, при цьому ОСОБА_1 викликала поліцію, проте ОСОБА_8 в їх присутності відмовлявся їхати з матір`ю, повідомляв, що хоче жити з батьком і це його власна позиція, він її не пояснює, оскільки скритний за характером. ОСОБА_16 стверджувала, що ОСОБА_1 ніхто не перешкоджає спілкуватись з дитиною.

Свідок ОСОБА_26 суду показав, що є сусідом батьків відповідача ОСОБА_3 , живе 13 років по сусідству по АДРЕСА_2 , знає, що ОСОБА_8 останні 3 років проживає у с.Ницаха. Коли він ходив у садочок, то жив у будинку діда і баби (батьків відповідача), де після переїзду з с.Комиші також з сином проживав ОСОБА_3 разом із співмешканкою ОСОБА_29. У садочок ОСОБА_25 водив дід переважно, оскільки ОСОБА_28 на роботу ходив. А коли ОСОБА_28 купив будинок на АДРЕСА_3 , він з сином та співмешканкою ОСОБА_29 перейшли жити в указаний будинок. При цьому свідок ОСОБА_26 бачив двічі приїзд матері ОСОБА_13 ОСОБА_1 до с.Ницаха до її знайомих, при цьому не бачив її приїзд саме до дитини. Також свідок ОСОБА_26 підтвердив, що у зв`язку із пошкодженням будинку, в якому проживав ОСОБА_3 з сином внаслідок збройної агресії рф проти України, ОСОБА_22 перейшов жити до діда баби по АДРЕСА_2 . При цьому за твердженням свідка не проходить і дня, щоб батько не відвідував ОСОБА_25 у дідуся з бабусею, гуляє з ним, навчав їздити на велосипеді, ОСОБА_3 зараз зайнятий ремонтом нового придбаного помешкання. У ОСОБА_13 багато друзів на вулиці, там є дитячий майданчик, він має позитивний емоційний стан. Фактів перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння свідку не відомо, а ОСОБА_3 не вживає алкогольні напої.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що матір`ю ОСОБА_3 . З моменту народження ОСОБА_13 ОСОБА_1 з ОСОБА_31 проживали у будинку свідка та її чоловіка у с.Ницаха. Потім невістка з сином та онуком свідка вирішили жити окремо, але продовжили жити у цьому ж селі. ОСОБА_10 зазначила, невістка почала залишати сина без нагляду, по тижню не бувала вдома, гуляла, вживала алкоголь, забирали її з м.Тростянця, інших сел, у подруг у стані сп`яніння. Онук більше був зі свідком ОСОБА_10 та її чоловіком. Через деякий час невістка ОСОБА_1 , з сином свідка та онуком виїхали у с.Комиші, ОСОБА_3 почав працювати, а ОСОБА_1 була вдома з сином. Проте і у с.Комиші мати продовжила залишати сина, свідок приїздила у с.Комиші доглядати онука, вела розмови з невісткою, закликала не вживати спиртні напої, син на дружину не міг вплинути. У 2019 році ще до розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_1 привезла сина ОСОБА_25 у с.Ницаха і залишила на проживання у ОСОБА_10 та її чоловіка по АДРЕСА_2 , де дитина почала ходити у дитячий садочок, а потім до школи. Батько ОСОБА_13 також залишився на деякий час у с.Комиші, щоб рік доробити. Потім син свідка приїхав із цивільною дружиною ОСОБА_29 у с.Ницаха до них у будинок по АДРЕСА_2 , де відповідач ОСОБА_3 з сином ОСОБА_15 близько року проживав, поки не придбав собі окреме житло. У період коли ОСОБА_8 жив з батьком по АДРЕСА_3 він перебував лише на вихідних та канікулах у свідка та її чоловіка. Після того як у березні 2022 року зруйнований був цей будинок, син свідка з родиною перейшли жити до неї до будинку по АДРЕСА_2 . Стосовно відвідування ОСОБА_1 сина у с.Ницаха свідок ОСОБА_10 повідомила, що ОСОБА_8 рік проходив до дитячого садочка, але мати жодного разу не приїжджала до сина. Потім коли ОСОБА_8 пішов до першого класу у школу с.Солдатське мати до дитини не приїжджала ні на свято Першого дзвоника, ні потім. Всього ОСОБА_1 приїжджала один раз на день народження дитини, одного разу приїжджала о 12 год. ночі побачитись з дитиною, що о такій годині не могло бути. Потім був випадок коли ОСОБА_1 у 2021 році на зимових канікулах забрала сина у с.Комиші, потім сама через 3-4 дні зателефонувала, щоб дідусь забрав його у с.Ницаха, оскільки син не хоче бути у неї. ОСОБА_1 не цікавилась навчанням сином, не спілкувалась із класним керівником. Свідок ОСОБА_10 стверджувала, що ОСОБА_15 матері ніхто не перешкоджає спілкуватись, вона його сама покинула і не виховувала. Натомість батько ОСОБА_13 піклується за сином, забезпечує його всім необхідним. Перед зверненням до суду влітку 2021 року ОСОБА_1 разом з представниками органів опіки приїжджала у с.Ницаха і забрала сина у с.Комиші у гості на деякий час, оскільки ОСОБА_8 не хотів ніколи жити у с.Комиші, казав, що йому там йому не подобається. Пробувши тиждень, свідок з дідусем та відповідачем вирішили забрати ОСОБА_25 з с.Комиші, щоб він побув до школи у с.Ницаха, проти чого ОСОБА_1 не заперечила. А у серпні 2021 року коли вона приїхала знову забрати сина у с.Комиші ОСОБА_8 відмовився їхати з матір`ю.

Допитаний як свідок ОСОБА_21 суду показав, що є батьком відповідача ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу сина з невісткою ОСОБА_1 поки син залишався проживати у АДРЕСА_2 у будинку свідка та його дружини. Коли ОСОБА_28 переїхав у с.Ницаха, то він став жити також по АДРЕСА_2 з сином ОСОБА_15 , а у 2021 році відповідач придбав будинок по АДРЕСА_3 і перейшов туди з сином і цивільною дружиною ОСОБА_29 жити окремо. У цей період ОСОБА_8 жив постійно з батьком, а на вихідних та канікулах був у свідка та його дружини ОСОБА_10 - бабусі ОСОБА_13 . Свідок ОСОБА_21 також підтвердив, що після початку війни у березні 2022 року будинок сина по АДРЕСА_3 зазнав пошкоджень внаслідок обстрілу і син з онуком та співмешканою перейшли жити до свідка у будинок по АДРЕСА_2 . Оскільки сильно пошкоджене житло сина, вони придбали будинок по АДРЕСА_4 , де наразі здійснюється ремонт, тому ОСОБА_8 живе тимчасово у будинку дідуся і бабусі. Свідок ОСОБА_21 повідомив, що його син займається з сином, допомагає йому разом із співмешканкою ОСОБА_29 у навчанні, після роботи проводить з ним дозвіллям.

Свідок ОСОБА_21 також повідомив, що мати ОСОБА_13 ОСОБА_1 у період шлюбу допускала випадки перебування у стані алкогольного сп`яніння. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 приїздила до с.Ницаха до сина - раз на день народження сина, потім ще декілька раз приїжджала. Також ОСОБА_1 забирала ОСОБА_25 у с.Комиші. Зокрема, одного разу позивачка забрала сина, через декілька днів ОСОБА_8 зателефонував свідку і зі сльозами просив його забрати до с.Ницахи, скаржився на те, що у нього живіт болить, він голодний, мами немає вдома, а дід, що живе у мами в будинку (її свекор) займається своїми справами. ОСОБА_21 зателефонував матері з цього приводу, вона привезла сина до м.Охтирка і дід ОСОБА_21 забрав ОСОБА_25 до с.Ницахи. Потім влітку 2021 року ОСОБА_1 без попередження приїхала до с.Ницахи із соцслужбами та представником поліції забрати сина у с.Комиші. Представники служб роз`яснили, що дитина має бути з матір`ю. ОСОБА_8 висловив бажання поїхати в гості до матері тимчасово. У період перебування ОСОБА_13 у матері він зателефонував свідку ОСОБА_21 питав чого не їдуть до нього. Свідок зателефонував ОСОБА_1 і домовився, що приїде і забере ОСОБА_25 знову до с.Ницаха, вона не заперечила. Коли свідок з дружиною приїхали у с.Комиші, то запитали у ОСОБА_13 чи буде їхати до с.Ницаха, він виявив бажання повернутись. ОСОБА_21 стверджував, що домовленості із ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_25 вони знову привезуть у с.Комиші у серпні 2021 року з позивачкою не було. Зі слів дружини ОСОБА_10 свідок ОСОБА_21 знає, що ОСОБА_1 з поліцією приїздила у будинок відповідача по АДРЕСА_3 у серпні 2021 року забирати ОСОБА_25 у с.Комиші, але він не захотів їхати з матір`ю.

Допитані за клопотанням ОСОБА_1 свідки ОСОБА_32 та ОСОБА_33 не підтвердили обставин, викладених нею у первісній позовній заяві (про те, що її син ОСОБА_8 постійно проживав з нею у с.Комиші до липня 2021 року і що ОСОБА_3 взагалі не бере участі у вихованні сина, утримує за допомогою бабусі і дідуся сина, і що син не відвідує школу).

Так, ОСОБА_32 повідомив, що проживає у с.Комиші та працює разом з ОСОБА_1 , переважно спілкується з нею на роботі, у стані алкогольного сп`яніння її не бачив, а ОСОБА_3 у поза робочий час бачив. Після розірвання шлюбу позивачки та відповідача свідок приходив додому до ОСОБА_1 в момент коли у неї був син ОСОБА_8 , налаштовувати ноутбук йому. Також ОСОБА_32 повідомив, що зі слів ОСОБА_1 , знає, що вона у 2021 році домовилась з родиною відповідача, що забере сина на проживання з нею з с.Ницаха, домовилась про влаштування його в Комишанську школу, але коли ОСОБА_8 знову перед школою поїхав у с.Ницаха, зі слів позивачки їй сина вже не віддали. ОСОБА_32 возив позивачку до с.Ницаха на автомобілі, але з нею не заходив до домогосподарства, чув, що скандалили мати ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , потім позивачка повернулась без дитини.

Свідок ОСОБА_33 повідомив, що позивач і відповідач у період проживання у с.Комиші з дитиною жили як звичайна родина, він бачив їх разом, випадків неналежного виконання батьківських обов`язків не знає. Після розірвання шлюбу сторін справи ОСОБА_33 відомо, що їх син переважно проживав у батьків ОСОБА_3 . Після його переїзду з с.Комиші свідок з ОСОБА_3 не спілкувався, знає зі слів ОСОБА_1 , що вона забирала сина до себе. ОСОБА_33 зазначив, що коли ОСОБА_3 проживав у с.Комиші йому відомо про випадки вживання ним алкогольних напоїв, на роботі його п`яним не бачив.

Отже, з пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , показань допитаних свідків судом установлено, що постійним місцем проживання малолітнього ОСОБА_12 після розлучення батьків з 2019 року було с.Ницаха, де він протягом близько року проживав у діда і баби ОСОБА_21 та ОСОБА_10 окремо від батьків за їх рішенням, які працювали і жили у с.Комиші, а протягом 2020-2021 року син сторін справи проживав постійно з батьком окремо від матері ОСОБА_1 .

Твердження ОСОБА_1 у позовній заяві про те, що вона в середині липня 2021 року привезла сина на частину літніх канікул до діда і баби у с.Ницаха, після чого у серпні 2021 року відповідач з батьками дитину не віддали, через що син ОСОБА_8 не відвідує школу не доведено нею належними доказами.

З пояснень ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_3 та допитаних свідків було установлено, що ОСОБА_8 у липні 2021 року не із с.Комиші приїхав до с.Ницаха на канікули до діда і баби, а навпаки поїхав до матері у с.Комиші з с.Ницаха, звідки через деякий час за погодженням з матір`ю повернувся до с.Ницаха, де він постійно понад два роки проживав, а 14 серпня 2021 року коли ОСОБА_1 мала намір забрати сина на постійне місце проживання до с.Комиші і викликала поліцію, саме ОСОБА_8 не захотів їхати з матір`ю, що він повідомив у присутності працівників поліції.

Невідвідування дитиною сторін Опорного закладу Комишанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Охтирського району, до якого ОСОБА_1 подала документи для навчання сина, не свідчить про невідвідування сином навчання взагалі з початку 2021-2022 навчального року, про що йдеться у позовній заяві (а.с.9 том 1). Як установлено судом ОСОБА_12 з вересня 2021 року продовжив навчання у Солдатському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів - ЗДО імені М.Гендіної Тростянецької міської ради, який він відвідував з 1 го класу, постійно проживаючи у с.Ницаха. При цьому наданими відповідачем довідками з указаного закладу освіти підтверджується, що батько дитини ОСОБА_3 , дідусь з бабусею співпрацюють з вчителями, а мати не цікавилась навчанням сина (а.с. 76, 168 том 1).

Служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації та Охтирської районної державної адміністрації за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 щодо вирішення спору про місце проживання її сина установили за результатами обстеження 09.09.2021 умов проживання дитини, що ОСОБА_12 проживає у родині свого батька по АДРЕСА_3 , разом із співмешканкою батька ОСОБА_34 та її сином від першого шлюбу ОСОБА_23 , 2015 року народження. ОСОБА_8 має свою окрему кімнату, всім забезпечений, навчається у 2 класі Солдатського закладу ЗЗСО. Батько ОСОБА_13 допомагає закладу у проведенні ремонтних робіт, співпрацює з учителями, цікавиться розвитком і здобутками сина. У ході бесіди з ОСОБА_15 членами Комісії з`ясовано, що хлопчик бажає проживати разом з батьком, товаришує з ОСОБА_23 . У селі ОСОБА_8 має багато друзів, йому подобається навчатись у навчальному закладі, який він відвідує, де він знає однокласників та вчителів. Вихідні дні ОСОБА_8 любить проводити у бабусі і дідуся, які проживають у цьому селі (а.с.24, 25 том 1).

Аналогічна бесіда була проведена з дитиною 24.12.2021 при обстеженні умов проживання дитини Комісією у складі фахівця із соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг» ТМР ОСОБА_35 , голови вуличного комітету ОСОБА_49, старости солдатського старостинського округу Тростянецької міської ради ОСОБА_48 В ході розмови дитини із членами Комісії щодо постійного його місця проживання ОСОБА_12 повідомив, що він любить обох батьків, але проживати бажає з батьком ОСОБА_36 , оскільки він приділяє йому увагу, заохочує, купує різноманітні солодощі, а у матері ОСОБА_1 він бажає гостювати (а.с.169 том 1).

Судом сторонам справи було роз`яснено право подати клопотання про призначення судової психологічної експертизи малолітнього сина сторін з метою з`ясування його особистої прихильності до батьків, визначення впливу батьків, їх виховної поведінки, сімейної ситуації на емоційний стан, розвиток та відчуття благополуччя дитини та інших питань, які відповідно до статті 161 СК України враховуються судом .

Ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_3 не подали до суду такого клопотання.

Судом відповідно до статті 171 СК України з метою з`ясування думки малолітнього ОСОБА_12 , який досяг 8 років, і має право бути заслуханим судом щодо місця його проживання у судовому засіданні 30.08.2022 було проведено бесіду з дитиною без участі його батьків відповідно до вимог статті 232 ЦПК України у присутності начальника Відділу «Служба у справах дітей» Тростянецької міської ради ОСОБА_37 та в.о. директора КЗ «Центр професійного розвитку педагогічних працівників» ОСОБА_38 , яка має освіту практичного психолога.

Під час бесіди ОСОБА_12 повідомив, що проживає у с.Ницаха з батьком і надалі бажає проживати у с.Ницаха з батьком, до мами не бажає переїжджати жити. У мами у с.Комиші йому не подобається те, що він залишався довго один вдома, оскільки мати була на роботі, при цьому у мами вдома живе дідусь, який дуже злий (має на увазі нового свекра матері), оскільки він забирав у нього яблука. Також йому не подобалось те, що він був голодний, оскільки мати готувала для нього те, що він не любить, про що він їй повідомляв. Через те, що ОСОБА_8 був голодний у матері, він телефонував дідусю у с.Ницаха і просив його забрати. У с.Комиші у нього немає друзів, а у с.Ницаха є. ОСОБА_8 повідомив, що у нього добрі стосунки з новою дружиною батька ОСОБА_29 та її сином ОСОБА_23 .

Після бесіди з дитиною психолог ОСОБА_39 зазначила, що відповіді дитини на різнопланові питання вважає такими, що здійснені ним без впливу та без орієнтування на думку когось із членів родини. Психолог зазначила, що на ОСОБА_25 очевидно вливає сімейна ситуація в родині, що склалась після розлучення батьків, вона є травмуючою для дитини, він є невпевненим, схвильованим і потребує психологічної допомоги, а головне проявів любові до нього, озвучення батьками слів підтримки та любові. Ураховуючи відповіді дитини, його описування емоцій від перебування у матері, на думку психолога ОСОБА_38 зміна його місця проживання наперекір думці дитини може травмувати його.

Начальник Відділу «Служба у справах дітей» Тростянецької міської ради ОСОБА_37 після бесіди з дитиною також суду повідомила, що здійснювала виїзд за місцем проживання ОСОБА_13 у с.Ницаха у липні 2021 року, коли мати його забирала до с.Комиші. По дорозі ОСОБА_1 в автомобілі дитині в агресивній формі негативно відгукувались про бабусю та батька, у зв`язку з чим ОСОБА_40 вимушена була зробити зауваження через таку форму спілкування з дитиною. На відміну від грубуватої матері батько ОСОБА_13 більш пасивний, вихованням та опікуванням за дитиною більше займаються дідусь і бабуся.

Отже, на підставі досліджених судом доказів установлено, що матеріально-побутове забезпечення обох батьків свідчить, що кожен із них здатний створити належні умови для проживання та розвитку дитини. Негативних моральних якостей сторін, які б могли впливати на виховання дитини, та фактів жорсткого поводження з сином не установлено. Звинувачення сторін справи один одного у зловживанні алкогольними напоями стосуються періоду їх спільного проживання до 2019 року, такі обставини не є актуальними на цей час і не підтверджуються належними доказами.

Представниками соціальних служб, які перевіряли умови проживання дитини, а також в ході бесіди з дитиною в суді у присутності психолога, встановлено більшу прихильність ОСОБА_13 до батька, з ким він проживає останні понад два роки, у тому числі в оточенні рідних людей - діда і баби, які забезпечують належний догляд за хлопчиком, його виховання та задоволення її потреб.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про неналежне виконання ОСОБА_3 або його ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, про що вказувала ОСОБА_1 у відзиві на зустрічний позов, доказів негативного впливу його на виховання дитини або обставини, які б давали підстави стверджувати, що проживання дитини з батьком суперечить його інтересам, натомість проживання дитини з матір`ю буде для неї кращим з тих чи інших підстав.

Визначаючи місце проживання дитини, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надає першочергове значення найкращим інтересам малолітнього ОСОБА_13 , який досить тривалий час проживає разом із батьком в атмосфері турботи і виявив бажання залишитись і надалі з батьком. У ОСОБА_13 склались гарні взаємовідносини з новою дружиною батька ОСОБА_34 та її сином ОСОБА_23 . Відомостей про взаємовідносини ОСОБА_13 з новим чоловіком позивачки ОСОБА_1 судом не установлені, при цьому дитина висловила негативне ставлення до нового свекра матері, який проживає разом з нею у с.Комиші.

Органи опіки та піклування, які надали висновки по суті спору визначили можливість і доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_12 з батьком. Висновок Охтирської районної державної адміністрації від 26.01.2022 про можливість визначення місця проживання дитини з матір`ю ґрунтується виключно на наявності у неї належних матеріально-побутових проживання, не враховує інші обставини та думку дитини.

Виходячи з об`єктивних обставин спору, які характеризують тривалість, умови проживання дитини разом з батьком, прихильність дитини до нього, соціальні зв`язки, що вже сформувались у дитини, на переконання суду переїзді малолітнього сина сторін до іншого населеного пункту може призвести до негативних і непередбачуваних наслідків для нього, який потребує емоційно стабільної атмосфери.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Думка дитини сторін, яка була з`ясована в ході розгляду справи, з огляду на установлені судом обставини спору, відповідає її якнайкращим інтересам, які перевищують права її батьків.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_12 з його батьком ОСОБА_3 .

Визначення проживання дитини з батьком не може розцінюватися як його розлучення з матір`ю, яка має такі ж права що і батько, а відтак, мати не тільки має право, а і повинна займатися вихованням та розвитком дитини незалежно від місця її проживання на рівні з батьком, що вона протягом 2019-2020 року належно не здійснювала, і що призвело до виникнення у сина до неї відчуття образи, невиправданого очікування.

Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року, на яку посилається ОСОБА_1 не є міжнародним договором та не є частиною національного законодавства України.

При цьому суд вважає необхідним зауважити, що ОСОБА_1 не може бути обмежена у своєму праві на спілкування з сином, у турботі за ним та участі у його вихованні та може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду. При цьому відповідач ОСОБА_3 та його батьки повинні сприяти ОСОБА_1 у налагодженні відносин дитини з матір`ю, зміцненні їх емоційному зв`язку та регулярному спілкуванні.

Посилання представник позивачки ОСОБА_2 на те, що відповідач ОСОБА_3 не підтвердив наявності у нього належних умов для проживання сина на цей час після пошкодження будинку по АДРЕСА_3 , не спростовує підстав для визначення місця проживання дитини з батьком.

У цьому контексті суд вважає необхідним зауважити про таке.

І у первісній, і у зустрічній позовній заяві сторони просили суд визначити місце проживання їх сина за конкретними адресами.

Згідно із частиною 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Проте відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Отже при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої дитини за Сімейним кодексом України та ЦК України поняття місця проживання має інший зміст. Це - не конкретна адреса і не конкретний населений пункт із вказівкою на будинок, а саме особа, з якою має проживати дитина. Відповідно до статті 161 Сімейного кодексу України це може бути один із батьків, баба, дід або інші родичі дитини, а також орган опіки та піклування.

На переконання суду визначення місця проживання дитини за конкретною адресою суперечитиме статті 33 Конституції України та статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за якими кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання на її території.

Отже, задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3 суд, ураховуючи указані приписи СК і ЦК України не має підстав вказувати конкретну адресу проживання дитини з батьком.

На час звернення сторін до суду відповідачем ОСОБА_3 були створені належні матеріально-побутові умови для проживання сина у будинку по АДРЕСА_3 , що підтверджено висновками органів опіки та піклування, проте внаслідок збройної агресії рф проти України указане житло суттєво пошкоджене і не придатне для проживання, тому, як підтвердили допитані свідки, ОСОБА_8 тимчасово перебуває у будинку діда і баби по АДРЕСА_2 , поки не буде завершено ремонт у будинку по АДРЕСА_4 , який був придбаний родиною відповідача у зв`язку з пошкодженням їх попереднього житла. Указані обставини є об`єктивними, непереборними і не залежали від дій відповідача.

З огляду на викладене, первісний позов ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_3 є обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Первісний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визначення місця проживання дитини- залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини- задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 14.09.2022 року.

Сторони:

Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом

ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_6

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом

ОСОБА_45 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_7

Треті особи:

Охтирська районна державна адміністрація адреса: вул.Київська, 1 м.Охтирка Сумська область, 42700

Виконком Тростянецької міської ради, адреса: вул.Миру, 6 м.Тростянець Сумська область, 42600

Суддя М.В. Щербаченко