Провадження №: 2-п/755/42/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" серпня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Марфіної Н.В.,

за участі секретаря Булгакової Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву представника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24.02.2020 року у справі №755/19616/19 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Києва, про розірвання договору, відшкодування збитків та повернення сплачених коштів з урахуванням процентів, -

у с т а н о в и в:

04.12.2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Києва, про розірвання договору, відшкодування збитків та повернення сплачених коштів з урахуванням процентів.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.02.2020 року позовні вимоги задоволені частково.

26.04.2021 року до суду надійшла заява відповідача про перегляд заочного рішення, яка була подана до суду через засоби поштового зв`язку 19.04.2021 року, у якій відповідач просить скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального або спрощеного позовного провадження посилаючись на те, що відповідач не є продавцем арештованого майна боржника, не є отримувачем коштів, які сплачено переможцем електронних торгів за придбане майно, та не є зберігачем описаного майна боржника. Суд при винесенні рішення не врахував викладені обставини, та не розглянув належним чином додані позивачем докази. Відповідач вважає, що не є належним відповідачем у справі. Крім того, відповідач вказує, що ним не було подано відзив на позовну заяву, оскільки він взагалі не знав про існування судового процесу, належним чином повідомленим про судовий процес не був, на адресу відповідача судові повістки не надходили.

Матеріали заяви про перегляд заочного рішення містять також заяву представника відповідача про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, у якій представник заявника просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та зазначає, що рішення суду було отримане заявником 13.03.2020 року та 26.03.2020 року відповідачем було подано заяву про перегляд заочного рішення. Вказана заява була повернута заявнику. 02.06.2020 року відповідач повторно подав заяву про перегляд заочного рішення, яку було залишено без руху та надано строк на усунення виявлених недоліків. 17.07.2020 року відповідач отримав ухвалу суду про залишення заяви про перегляд заочного рішення без руху та її виконання було доручене головному державному виконавцю Кияниці Л.С., яка не вжила заходів щодо усунення недоліків і 02.09.2020 року до відділу державної виконавчої служби надійшла ухвала суду про визнання заяви про перегляд заочного рішення неподаною та її повернення. Про обставини неналежного виконання ухвал суду та несвоєчасне забезпечення оскарження заочного рішення керівнику відділу стало відомо лише 12.04.2021 року та на даний час вирішується питання щодо притягнення винних у невиконанні вимог ухвал суду осіб до дисциплінарної відповідальності. Вказані обставини на думку заявника є поважними і тому пропущений процесуальний строк має бути поновлений.

У новій редакції заяви про перегляд заочного рішення, що надійшла до суду 12.05.2021 року в межах виконання заявником вимог ухвали суду від 28.04.2021 року про залишення заяви без руху, заявник додатково вказує, що з метою належної організації роботи відділу 12.05.2020 року розпорядженням начальника №10 на заступника начальника відділу було покладено обов`язки з контролю щодо надання копій матеріалів виконавчого провадження на вимогу суду, написання апеляційних скарг, заперечень, клопотань та направлення їх до суду, а також контроль явки в судове засідання державними виконавцями відділу. Однак заступник начальника відділу про не здійснення дій щодо своєчасного оскарження вищевказаного рішення суду начальнику відділу не доповідала. Натомість щотижня доповідала про те, що відділ належним чином забезпечує участь державних виконавців у судових справах де стороною є відділ. Відібрати з цього приводу пояснення у заступника начальника та вирішити питання щодо притягнення її до дисциплінарної відповідальності не виявляється можливим, оскільки у лютому 2021 року заступника начальника відділу звільнено за згодою сторін.

Ухвалою суду від 24.06.2021 року у задоволенні заяви представника відповідача про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відмовлено, заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.07.2022 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24.06.2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Суд апеляційної інстанції зазначив, що процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у частині третій статті 287 ЦПК України. Отже, у разі, якщо нема підстав для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд постановляє ухвалу про залишення цієї заяви без задоволення, що надає можливість відповідачу оскаржити заочне рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку (Указані висновки відповідають висновкам, які викладені у Постанові Верховного Суду від 15 грудня 2021 року у справі № 653/2561/15 (провадження № 61-18542св20)).

До початку проведення судового засідання позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, вивчивши заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення та заяву про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява відповідача про перегляд заочного рішення суду не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

04.12.2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Києва, про розірвання договору, відшкодування збитків та повернення сплачених коштів з урахуванням процентів.

Ухвалою суду від 24.12.2019 року було відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами 14.01.2020 року, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення (Т. 1, а.с. 38).

Оскільки у встановлений судом термін відповідач не подав відзиву на позовну заяву, 14.02.2020 року судом було ухвалене заочне рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Як стверджує відповідач та відповідне вбачається з матеріалів справи, копію вказаного рішення відповідач отримав 13.03.2020 року (Т. 1, а.с. 63).

26.03.2020 року до суду надійшла заява відповідача про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 27.03.2020 року заяву про перегляд заочного рішення було повернуто заявнику на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Вказану ухвалу суду відповідач отримав 12.05.2020 року про що свідчить відмітка, яка міститься на супровідному листі до відповідної ухвали, що доданий до заяви про перегляд заочного рішення суду.

02.06.2020 року відповідач повторно звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 03.06.2020 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення було залишено без руху та надано заявнику термін для усунення виявлених недоліків.

Ухвалу суду про залишення заяви без руху відповідач отримав 15.07.2020 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи зворотнім повідомленням (Т. 1, а.с 81).

В установлений строк відповідач недоліків своєї заяви не усунув, а тому ухвалою суду від 31.07.2020 року заяву про перегляд заочного рішення визнано неподаною та повернуто її заявнику.

Як зазначає у своїй заяві відповідач, вказану ухвалу суду про визнання неподаною та повернення заяви відповідач отримав 02.09.2020 року.

При цьому, із наступною заявою про перегляд заочного рішення відповідач звернувся до суду 16.04.2021 року шляхом її пересилання через засоби поштового зв`язку.

Відповідно до положень ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Із встановлених судом та вищеописаних обставин вбачається, що відповідачем пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення і його поновлення можливе лише в порядку ч. 4 ст. 284 ЦПК України, тобто у зв`язку із підтвердженою наявністю поважних причин пропуску строку.

При цьому, суд не знаходить належних підстав для визнання повідомлених стороною відповідача причин поважними, що в свою чергу має призводити до поновлення відповідного строку.

Неналежна організація роботи у структурі відповідача, відсутність контролю або неналежний контроль за діями працівників не може бути правовою підставою для поновлення відповідного строку.

Оскільки суд не визнав повідомлені стороною відповідача причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення поважними, що вказує на відсутність підстав для поновлення відповідного строку, зазначене є підставною для залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення.

Окрім того, положеннями частини 1 ст. 288 ЦПК України встановлено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, вказаною нормою встановлене правило за яким скасування заочного рішення та призначення справи до судового розгляду можливе лише у випадку встановлення судом одночасного існування обох обставин, а саме: поважності причин нез`явлення відповідача в судове засідання і не подання ним відзиву та наявності посилання відповідача на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Поряд із цим, не дивлячись на твердження відповідача, останній був обізнаний про наявність на розгляді суду відповідного спору, оскільки 14.01.2020 року отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення, однак у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав (Т. 1, а.с. 38).

Також суд не вбачає у заяві про перегляд заочного рішення і додатків до неї, посилання на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Перелік засобів доказування встановлений у ч. 2 ст. 76 ЦПК України.

При цьому, наведені у заяві посилання фактично є незгодою з рішенням суду першої інстанції, встановленими ним обставинами, наданою судом оцінкою доказам та застосованими до спірних відносин нормами законодавства, що є підставою для апеляційного оскарження рішення, а не для скасування заочного рішення, адже суд першої інстанції не має права скасовувати заочне рішення для надання іншої оцінки тим самим обставинам та доказам, що вже наявні у матеріалах справи, а будь-яких нових доказів сторона відповідача суду не надала і згідно матеріалів справи була належним чином повідомлена про розгляд справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259-261, 284-289, 353-355, ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву представника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24.02.2020 року у справі №755/19616/19 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Києва, про розірвання договору, відшкодування збитків та повернення сплачених коштів з урахуванням процентів залишити без задоволення.

Роз`яснити учасникам справи, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів від дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Текст ухвали суду складений та підписаний суддею 31.08.2022 року.

Суддя