Справа № 715/1442/22
Провадження № 2/715/329/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Цуркана В.В.

секретар судового засідання Ткач О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та Глибоцької селищної ради Чернівецької області Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новий Вовчинець Глибоцького району Чернівецької області помер її чоловік ОСОБА_8 , який все своє майно заповів їй. Відповідачі по справі, являються їхніми спільними дітьми, однак вони спадщину не прийняли і на неї не претендують. Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом або заповітом немає. Вказує, що вона своєчасно прийняла спадщину, оскільки постійно проживала на день смерті із спадкодавцем. Зазначає, що в порядку спадкування вона отримала у спадок право на земельну частку (пай) в колективній власності колгоспу «Буковина» в с. Черепківці Чернівецького району Чернівецької області, розміром 1, 9 га без визначення частки в натурі, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23.11.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 556. Крім цього, до спадкового майна після смерті ОСОБА_8 входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 , яке являється об`єктом спільної сумісної власності, набутої та побудованої разом з померлим чоловіком за час їхнього шлюбу. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане нерухоме майно не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. На підставі викладеного, просить суд визнати за нею право власності на нерухоме майно, яке розташоване по АДРЕСА_1 , до складу якого входить: житловий будинок літ. «А», загальною площею 99,3 кв.м., в тому числі житловою площею 71,7 кв.м., літня кухня літ. «Б», сараї літ. літ. «В», «Д», «Е», «Є», «Ж», убиральня літ. «Г», колодязь № 1, огорожа № 2-6, вимощення літ. «І».

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, проте її представник ОСОБА_9 надав суду заяву про розгляд справи у їх з позивачкою відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області не з`явився, однак від представника селищної ради надійшла заява, згідно якої Глибоцька селищна рада позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує, просить суд розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви, згідно яких позовні визнали повністю, вказали, що на спадкове майно не претендують та справу просили розглядати у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 28 липня 1974 року у виконавчому комітеті Старововчинецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, зареєстрували шлюб, актовий запис № 17. Прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_11 .

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_14 та ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася ОСОБА_15 , що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвами про укладення шлюбу.

Як вбачається із заповіту від 04 лютого 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 18, посвідченого секретарем Черепковецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_8 все своє майно заповів ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Новий Вовчинець Глибоцького району Чернівецької області помер ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки № 216 від 23.02.2022 року, виданої Глибоцькою селищною радою Чернівецького району Чернівецької області, померлий ОСОБА_8 був постійно зареєстрований та проживав в спадковому будинку по АДРЕСА_1 з 1989 року по 09 лютого 2011 року, тобто по день його смерті. Разом з ним за вказаною адресою на день його смерті були зареєстровані: дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; дочка ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 ; дочка ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ; дочка ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_13 та внучка ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_14 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 листопада 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 556, посвідченого державним нотаріусом Сторожинецької державної нотаріальної контори Хоміцькою Н.Г., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_8 є ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Буковина» села Черепківці Глибоцького району Чернівецької області, розміром 1,9 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належного ОСОБА_8 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 012670, виданого Глибоцькою РДА Чернівецької області 20 липня 1996 року.

Крім цього, до складу спадщини після смерті ОСОБА_8 входить нерухоме майно, яке розташоване по АДРЕСА_1 , до складу якого входить: житловий будинок літ. «А», загальною площею 99,3 кв.м., в тому числі житловою площею 71,7 кв.м., літня кухня літ. «Б», сараї літ. літ. «В», «Д», «Е», «Є», «Ж», убиральня літ. «Г», колодязь № 1, огорожа № 2-6, вимощення літ. «І».

Висновком експертного будівельно - технічного дослідження № 80 від 31.05.2022 року встановлено, що житловий будинок літ. «А» з господарськими спорудами та будівлями, які розташовані по АДРЕСА_1 , побудований з дотриманням державних будівельних, протипожежних та санітарних норм і подальша його експлуатація за призначенням можлива.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із частинами першою та третьою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до частини четвертої Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ЦК Української РСР.

Частиною 1 статті 112 ЦК Української РСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

На підставі частини першої статті 120 ЦК Української РСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК Української РСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 10 постанови від 2 березня 1973 року № 3 «Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього» роз`яснив, що розмір частки колишнього члена колгоспного двору у спільному майні, яке належало колгоспному дворі і зберіглося після його перетворення в господарство робітників або службовців, встановлюється відповідно до статті 123 ЦК УРСР. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх його членів (в тому числі непрацездатних і неповнолітніх), які не втратили право на частку в майні двору на час припинення останнього. Майно, придбане після перетворення колгоспного двору в господарство робітників чи службовців, підлягає поділу за нормами, що регулюють поділ спільної часткової власності або спільної сумісної власності подружжя.

Визначення суспільної групи господарства урегульовано Технічними вказівками по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26.

За змістом п.20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників.

Господарства пенсіонерів, які не мають працюючих членів сім`ї відносяться до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносилися до переходу на пенсію.

Таким чином, господарства пенсіонерів, які мають працюючих членів сім`ї, але які не є працюючими членами колгоспу, відносяться до суспільної групи відповідно робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників.

У постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цc15 зазначено, що застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР без належного з`ясування питання про правильність віднесення будинку до суспільної групи господарств - колгоспний двір є помилковим.

Погосподарські книги є документами первинного обліку в сільських радах. Складаються з окремих особових рахунків на кожне господарство, що знаходиться на території сільської ради.

До матеріалів справи приєднано копію погосподарської книги за 1991-1995 роки, відповідно якої голова ОСОБА_8 працює у колгоспі «Радянська Буковина» скотником, зварщиком, дружина ОСОБА_1 працює у колгоспі «Радянська Буковина» телятницею, діти ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 неповнолітні.

Разом з тим сама по собі праця голови двору ОСОБА_8 у колгоспі не свідчить про його членство у колгоспі.

За архівними довідками Чернівецької районної військової адміністрації від 07 вересня 2022 року № 06-05/2/1/177 та № 06-05/2/1/178 у документах архівного відділу (віддалене робоче місце № 2 смт. Глибока) Чернівецької районної державної адміністрації в протоколах засідання правління та загальних зборів колгоспників колгоспу « ОСОБА_21 » с. Черепківці Глибоцького району Чернівецької області за 1980-1995 роки, рішень про прийняття в члени колгоспу та звільнення з членів колгоспу ОСОБА_8 та ОСОБА_1 не знайдено.

З огляду на наведене суд дійшов обгрунтованого висновку, що зарахування будинку з господарськими будівлями, які знаходяться по АДРЕСА_1 , до суспільної групи господарств «колгоспний двір» є помилковим, станом на 15 квітня 1991 року спірний будинок фактично відносився до суспільної групи господарств «двір робітників».

Як вбачається із відповіді нотаріуса на запити суду № 96/02-14-112/2011, спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_8 є його дружина ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 має законні права на спадкове майно після смерті свого чоловіка ОСОБА_8 , однак у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу позивач не має можливості оформити право власності.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При таких обставинах суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-13,19,76-81,89,206,259,263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , жителькою АДРЕСА_1 , право власності на нерухоме майно, яке розташоване по АДРЕСА_1 , до складу якого входить: житловий будинок літ. «А», загальною площею 99,3 кв.м., в тому числі житловою площею 71,7 кв.м., літня кухня літ. «Б», сараї літ. літ. «В», «Д», «Е», «Є», «Ж», убиральня літ. «Г», колодязь № 1, огорожа № 2-6, вимощення літ. «І».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 09 вересня 2022 року.

СУДДЯ: