У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/869/22

16 вересня 2022 року селище Богородчани

Суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області Куценко О.О. розглянувши заяву представника позивача адвоката Квятковського Дмитра Васильовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Квятковський Дмитро Васильович до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Сліско Світлана Миколаївна. Приватний нотаріус Снігур Олег Юрійович про визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації права власності,

в с т а н о в и в :

14 вересня 2022 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшов позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Квятковський Дмитро Васильович до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Сліско Світлана Миколаївна. Приватний нотаріус Снігур Олег Юрійович про визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

Вказаний позов надійшов разом із заявою представника позивача адвоката Квятковського Дмитра Васильовича про забезпечення позову по вказаній цивільній справі.

Заява обгрунтована тим, що рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 14 червня 2021 року у справі №596/1123/19 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , заборгованість за договором позики від 20 жовтня 2018 року в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2424 (дві тисячі чотириста двадцять чотири) доларів США 65 центів, а загалом на користь позивача 52424 (п`ятдесят дві тисячі чотириста двадцять чотири) доларів США 65 центів.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 21 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Богородчанського районного суду від 14 червня 2021 року залишено без змін.

Згідно із витягів з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 21 червня 2022 року ОСОБА_2 мав 100% частки корпоративних прав Приватного Агропромисловного підприємства «Забарське», а 22 червня 2022 року з метою уникнення виконання вказаного судового рішення, шляхом укладання договору дарування, подарував 100% частки корпоративних прав Приватного Агропромисловного підприємства «Забарське» своїй матері ОСОБА_4 .

В зв`язку з викладеним просив суд, вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на корпоративні права Приватного Агропромисловного підприємства «Забарське», шляхом заборони вчинення будь-яких дій з ними та на все належне підприємству нерухоме та рухоме майно, шляхом заборони його відчуження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подану заяву про забезпечення позову, апеляційний суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з огляду на наступне.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 149 ч. 2 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яким він звернувся або має намір звернутися.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Шмалько проти України" зазначено, що право на суд є одним з аспектів доступу до правосуддя, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу, забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання та інше.

Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення прав та охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи - позивача. Вжиття заходів до забезпечення позову сприяє запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, а в разі задоволення позову забезпечує можливість відновлення його порушених прав. Натомість невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яким він звернувся або має намір звернутися.

При цьому, заходи про забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позовними вимогами. Співрозмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із позовними вимогами про визнання договору дарування недійсним.

Вважаю, що заходи забезпечення позову, які заявлені адвокатом Квятковським Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , не є співмірними із позовними вимогами та обставинами, які викладені у заяві про забезпечення позову, оскільки не підтверджено жодним належним та допустимим доказом існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Посилання представника заявника на існування намірів відповідача здійснити відчуження спірного майна не приймаються судом до уваги, оскільки обов`язок доведення обставин, які б указували на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до положень статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.

Крім того доводи заяви щодо наявність іншою судової справи про стягнення заборгованості за договором позики, сторонами яких є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є підставою для забезпечення позову, оскільки суд не може забезпечувати позов з метою можливості забезпечення виконання рішення суду в іншій справі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви адвоката Квятковського Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Квятковського Дмитра Васильовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник адвокат Квятковський Дмитро Васильович до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Сліско Світлана Миколаївна. Приватний нотаріус Снігур Олег Юрійович про визнання договору дарування недійсним та скасування державної реєстрації права власності - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя