Провадження № 2/761/368/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Макаренко І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про нарахування та стягнення одноразового заохочення до професійного свята, винагороди за результатами фінансово-господарської діяльності підприємства, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити винагороду позивачу за підсумками роботи за 2017, 2018, 2019 р.р., одноразове заохочення до професійного свята Дня енергетика за 2017, 2018 р.р., стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час час затримки розрахунку у розмірі 26407,89 грн. та відшкодувати шкоду у розмірі 20000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.08.2019 було звільнено з роботи відповідно до ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Позивач вважає, що його трудові права порушені невиконанням умов колективного договору ПрАТ «НЕК «Укренерго», зокрема, не виплатою йому, як працівнику цього підприємства, одноразового заохочення до професійного свята - Дня енергетика за 2017-2018 роки та винагороди за результатами фінансово-господарської діяльності підприємства за 2017-2019 роки. Посилаючись на те, що протягом 2017, 2018, 2019 років він не мав недоліків у роботі, ПрАТ «НЕК «Укренерго» мало фінансові можливості, а також проведення відповідачем зазначених вище виплат усім іншим працівникам відокремлених підрозділів, позивач вважає, що його неправомірно, без будь-яких правових підстав, позбавили одноразового заохочення до професійного свята - Дня енергетика за 2017-2018 роки та винагороди за результатами фінансово-господарської діяльності підприємства за 2017-2019 роки. Позивач вважає, що відповідач порушив його законні права, безпідставно позбавив його всіх виплат, принизив його честь та гідність своїми незаконними діями та бездіяльністю та завдав моральної шкоди та душевних страждань.

Ухвалою від 16.08.2021 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

02.12.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у позові з огляду на те, що за відсутності коштів в структурі тарифу в НКРЕКП на утримання ВП «Держенергонагляд», підстави для виплати винагороди за підсумками роботи за 2017-2019 роки працівникам відсутні, а використання коштів на цілі або у розмірах, не передбачених встановленою структурою тарифу є нецільовим використанням коштів.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив.

12.08.2019 наказом Відокремленого підрозділу «Державної інспекції енергетичного нагляду України» Приватного акціонерного товариства «Національної енергетичної компанії України» № 428-к від 08.08.2019 позивача було звільнено з роботи відповідно до ст. 36 КЗпП України за угодою сторін (а.с. 21).

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення його трудових прав невиконанням умов колективного договору ПрАТ «НЕК «Укренерго», зокрема, не виплатою йому, як працівнику цього підприємства, одноразового заохочення до професійного свята - Дня енергетика за 2017-2018 роки та винагороди за результатами фінансово-господарської діяльності підприємства за 2017-2019 роки.

На підтвердження заявлених вимог позивач надав суду копію трудової книжки (а.с. 153-154), довідку про доходи за 2017 рік (а.с. 156), довідку про доходи за 2018 рік (а.с. 157), довідку про доходи за період з січня по серпень 2019 року (а.с. 155).

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ст. 97 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Згідно з частиною першою ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини першої ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника (стаття 117 КЗпП України).

Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах у справах №6-76цс14 від 02.07.2014, №6-837цс15 від 23.12.2015, визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні, та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої частиною першою статті 117 цього Кодексу.

Між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Фондом державного майна України, Всеукраїнським об`єднанням організацій роботодавців «Федерація роботодавців паливно-енергетичного комплексу України» та Профспілкою працівників енергетики та електротехнічної промисловості України укладено Галузеву угоду на 2016-2018 рр., яка зареєстрована Міністерством соціальної політики України 12 січня 2016 року за №1, яка встановлює мінімальні соціальні гарантії, компенсації та пільги, є основою для укладення колективних договорів, трудових договорів, і не обмежує прав компаній та їх структурних (відокремлених, відособлених) підрозділів, підприємств, установ, організацій галузі щодо розширення соціальних гарантів і трудових та соціально-побутових пільг за рахунок власних коштів.

У подальшому, на виконання Галузевої угоди та з метою врегулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, а також посилення соціального захисту працівників, між адміністрацією ДП «НЕК «Укренерго» та Радою голів профспілкових органів ДП «НЕК «Укренерго» укладено Угоду, яка включає зобов`язання сторін, які спрямовані на створення умов для підвищення ефективної роботи підприємства.

На підставі Галузевої угоди та Угоди, з метою врегулювання виробничих, трудових та соціально-економічних відносин, узгодження інтересів найманих працівників і адміністрації відокремленого підрозділу «Головдерженергонагляд» ДП «НЕК «Укренерго» (Наказом ДП «НЕК «Укренерго» від 04.07.2006 року за № 219 ВП «Головдерженергонагляд» перейменовано у відокремлений підрозділ «Державна інспекція енергетичного нагляду України» - Держенергонагляд), між уповноваженими представниками власника і трудового колективу укладено колективний договір на 2016 рік, який продовжив свою дію на 2017 та 2018 роки.

Відповідно до п. 2.33 Галузевої угоди рекомендовано підприємствам виплачувати одноразове заохочення працівникам та непрацюючим пенсіонерам до професійного свята - Дня енергетика.

Пунктами 5.30 та 5.2.16.5 Угоди та Колективного договору, передбачено виплачувати одноразове заохочення до професійного свята - Дня енергетика з розрахунку не більше сумарного окладного фонду відокремленого підрозділу. Порядок нарахування заохочення визначається рішенням, що приймається на спільному засіданні адміністрації та профспілкового комітету відокремленого підрозділу залежно від стажу роботи в енергетиці та виконання працівниками своїх службових обов`язків.

Як визначено п.5.2.16.1 Колективного договору, винагорода за результатами фінансово-господарської діяльності Держенергонагляду за рік виплачується згідно з Положенням про виплату винагороди за підсумками роботи за рік працівникам Держенергонагляду.

Згідно з п.5.24 Угоди між адміністрацією та Радою голів профспілкових органів державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» передбачено, що винагорода за результатами фінансово-господарської діяльності ДП «НЕК «Укренерго» за рік виплачується згідно з Положенням.

Згідно з цим Положенням, виплата винагороди за підсумками роботи за рік проводиться за наявності чистого прибутку, який залишається у розпорядженні ДП «НЕК «Укренерго», за рішенням економічної Ради.

Рішення про виплату одноразового заохочення до професійного свята «Дня енергетика» працівникам Відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» не приймалось. Питання щодо виплати працівникам одноразового заохочення з нагоди свята - Дня енергетика віднесено до виключної компетенції роботодавця.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

Таким чином, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити виплати позивачу винагороди за підсумками роботи за 2017-2019 роки, а також винагороди з нагоди професійного свята за 2017-2018 роки, задоволенню не підлягають.

Оскільки вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є похідною від вимог про нарахування та стягнення одноразового заохочення до професійного свята, винагороди за результатами фінансово-господарської діяльності підприємства, тому вона також не підлягає задоволенню.

Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення позову і в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не надано суду доказів, які підтверджують факт заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру з вини відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, отже вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, а тому позов задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 8, 43, 129 Конституції України, ст. ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 267, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 94, 97, 115-117, 233 КЗпП України,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про нарахування та стягнення одноразового заохочення до професійного свята, винагороди за результатами фінансово-господарської діяльності підприємства, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 08.09.2022.

Суддя: