РІШЕННЯ

Іменем України

13.09.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі

головуючої-судді Марків Ю.С.

за участю секретаря судового засідання Чапля В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів, суд,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 27.01.2017 року він помилково перерахував на рахунок відповідача кошти в розмірі 14000,00 грн. на рахунок № НОМЕР_1 . Вважає, що ці кошти відповідач отримав без жодної правової підстави, на той момент не мав з ним ніяких справ чи стосунків. Кошти мали бути перераховані на рахунок знайомої ОСОБА_3 на рахунок № НОМЕР_2 . Вказує, що під час перерахування коштів перебував з дитиною, яка його постійно відволікала і частину рахунку він набрав невірно. Через деякий час він звернувся до ОСОБА_3 та запитав, коли б та могла повернути кошти, на що вона здивувалась та повідомила, що жодних коштів вона не отримувала. Згодом, звернувшись до відповідача, той повідомив, що кошти будуть повернуті через деякий час, однак позивач коштів так і не отримав. Просить позов задовольнити, стягнути з відповідача кошти в розмірі 14000,00 грн.

Заочним рішенням Франківського районного суду м.Львова від 17.12.2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів задоволено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн. 00 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн.40 коп.

Разом з тим, до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла до суду заява про перегляд заочного рішення суду, в якій просив скасувати заочне рішення Франківського районного суду м.Львова від 17.12.2020 року.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 14.12.2021 року скасовано заочне рішення Франківського районного суду м.Львова від 17.12.2020 року та справу призначено до розгляду в судове засідання.

Не погоджуючись з поданим позовом, від відповідача до суду надійшов відзив, в якій відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до нього.

Відзив мотивує тим, що викладені позивачем у позовній заяві обставини щодо того, що ним було помилково перераховано відповідачу кошти в розмірі 14000,00 грн., оскільки не мав жодних справ чи стосунків з ним, не відповідають дійсності. Вказує, що 27.01.2017 року до нього зателефонував позивач по оголошенню "Замовлення та доставка товарів з Польщі" та просив привезти з Республіки Польща двигун до його автомобіля Опель Інсігнія, який розміщений на польському веб-сайті Allegro.pl. Відповідач зазначає, що вони з позивачем домовились, що 14000,00 грн. він сплачує наперед за поставку двигуна з Польщі, а решту суми при отриманні на ОСОБА_4 , однак у нього буде 14 днів для встановлення та перевірки такого. Після огляду двигуна на ОСОБА_4 позивач отримав такий та через місяць звернувся до відповідача з вимогою повернення двигуна відповідачу, на що відповідач вказав позивачу, що намагатиметься організувати повернення такого продавцю. Разом з тим, оскільки продавець у Республіці Польщі відмовив відповідачу у поверненні двигуна, відповідач ОСОБА_2 повідомив це позивачу ОСОБА_1 , після чого позивач жодного разу до відповідача не звертався. Також, відповідач зазначає, що по вищевказаному факту Шевченківським ВП №1 ГУНП у Львівській області зареєстровано кримінальне провадження за ч.1 ст.190 КК України.

Позивач та його представник в судові засідання 22.02.2022 року, 06.04.2022 року, 17.05.2022 року, 15.06.2022 року не з`являлись, хоча й належним чином повідомлялись про дату, час та місце проведення такого.

Позивач та його представник в судове засідання 13.09.2022 року, повторно, вкотре не з`явилися, хоча й належним чином були повідомлені про дату, час та місце проведення такого шляхом направлення судових повісток SMS-повідомленням на контактні номери телефонів, вказані ними, про що свідчать довідки про доставку SMS-повідомлення від 12.07.2022 року, а також на їхні електронні адреси, про що свідчать довідки про доставку електронного листа від 12.07.2022 року. Окрім цього, повістка про виклик до суду позивача ОСОБА_1 розміщувалась на офіційному веб-сайті Франківського районного суду м.Львова.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак від представника такого надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

Оскільки всі учасники в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Судом встановлено, що грошові кошти в сумі 14000,00 грн. були перераховані 27.01.2017 року на рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Дана інформація підтверджується відповіддю Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на запит позивача від 05.03.2018 року, а також дублікатом квитанції №ICKTH0127OQGBW від 27.01.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч.1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 06.04.2022 року витребувано у Львівського районного управління поліції №1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження №0002568 від 19.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме: - копії декларації з Нової пошти; - копії пояснення ОСОБА_1 ; - копії заяви ОСОБА_1 про вчинення злочину.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про вчинення по відношенню до нього кримінального правопорушення.

З протоколу допиту потерпілого ОСОБА_1 від 05.09.2017 року вбачається, що ним в січні 2017 року було перераховано на банківську картку НОМЕР_4 14000,00 грн., що як йому було відомо на момент допиту, належала ОСОБА_2 , після чого йому було відправлено Новою поштою двигун по експрес накладній №1111.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки судом не береться до уваги підставу позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 безпідставно отриманих коштів у зв`язку з помилковістю перерахування таких на картковий рахунок ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що вказане спростовується доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема заявою ОСОБА_1 від 18.06.2017 року про вчинення відносно нього кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілого від 05.09.2017 року в межах даного кримінального провадження №0002568 від 19.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України; експрес-накладною №1111 ТОВ "Пост Фінанс" ("Нова пошта").

Щодо вимоги відповідача про стягнення з позивача судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги-це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_2 27.07.2021 року укладено договір №06/07 про надання правових послуг з адвокатом Ловінським Денисом Вікторовичем, відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання по наданню правової допомоги та представництву інтересів клієнта у всіх судах всіх інстанцій.

Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання правових послуг адвоката від 27.07.2021 року, відповідно до якого за усі види робіт, що здійснює адвокат у відповідності до умов договору, встановлюється погодинна форма оплати праці адвоката у розмірі 992,40 грн. за одну годину роботи адвоката.

Відповідно до акту виконаних робіт згідно договору №06/07 від 27.07.2021 року про надання правових послуг адвоката адвокатом Ловінським Д.В. виконано роботи, передбачені договором про надання правової допомоги, а саме:

- ознайомлення з матеріалами справи - 2 год.;

- підготовка адвокатського запиту - 1 год.;

- підготовка заяви про перегляд заочного рішення - 2 год.;

- підготовка клопотання про витребування доказів - 1 год.;

- підготовка відзиву на позовну заяву - 2 год.;

- участь у 3-х судових засіданнях - 3 год. Загальна вартість наданих послуг адвокатом Ловінським Д.В. відповідачу ОСОБА_2 становить 10916,40 грн.

Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордеру №002/22 від 15.06.2022 року, позивачем ОСОБА_2 сплачено адвокату Ловінському Д.В. гонорар в розмірі 10916,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

Суд звертає увагу сторін на висновки у постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 від 24.10.2019 року та 07.11.2019 року та у справі №922/2685/19 від 08.04.2020 року, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, виходячи з критерію реальності та фактичного надання адвокатських послуг, встановлення їхньої дійсності та необхідності під час розгляду даної справи, виходячи з конкретних обставин даної справи, суд вважає, що підлягають до стягнення витрати відповідача на правову допомогу частково, оскільки, зважаючи складність справи, з врахуванням часу, необхідного на підготовку до даної справи в такій категорії справ, обсягу наданих послуг, суд вважає, що сума на відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 2977,20 грн. (2 год. за ознайомлення з матеріалами справи * 992,40 грн./год. + 1 год. за підготовку адвокатського запиту * 992,40 грн./год.) є розумною та не завищеною.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на правову допомогу, пов`язаних з підготовкою заяви про перегляд заочного рішення, клопотання про витребування доказів та відзиву на позовну заяву суд вказує, що такі не підлягають до стягнення з позивача на користь відповідача, оскільки підписані та подані вони самим відповідачем, а не адвокатом.

Окрім цього, суд не бере до уваги вимогу про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на правову допомогу, пов`язаних з участю адвоката у судових засіданнях, оскільки як вбачається з матеріалів справи адвокат Ловінський Д.В. не брав участі у жодному судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 19, 42, 81, 89, 141, 263, 265, 274, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2977 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят сім) гривень 20 коп. судових витрат на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Марків Ю.С.