Справа № 674/679/22
Провадження № 2/674/324/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01 вересня 2022 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Шафікової Ю. Е.,

за участю секретаря Проценко Л.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні належною їй на праві власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до договору купівлі -продажу квартири від 13.05.2011 року позивачка придбала у ОСОБА_3 трикімнатну квартиру за АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу. Туркулець З.М. є її родичкою з якою домовились, що вона буде проживати за даною адресою на правах члена сім`ї до вирішення її житлових проблем біля чотирьох місяців. З 2011 року відповідачка у помешканні не проживає, не приймає участі в його утриманні та не сплачує комунальні послуги, що є обтяжуючим фактором для позивачки. У добровільному порядку відповідачка не бажає знятись з реєстраційного обліку, а тому позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Згідно з ухвалою судді від 30 червня 2022 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Олійник Т.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не з`явилався, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, а тому суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача.

Заслухавши представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі -продажу квартири від 13 травня 2011 року посвідченого приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Саварчуком В.М., зареєстрованого в реєстрі №1114 .

Довідкою про склад сім`ї або зареєстровани х у житловому приміщенні ( будинку) осіб Маківської сільської ради від 16.12.2021 року №494 підтверджується, що у вище означеній квартирі зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 - власник, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 - чоловік, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 родичка не проживає, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 - син.

Згідно актів обстеження, складених депутом Маківської сільської ради від 06.07.2021 року, 13.12.2021 року та 31.01.2022 року, вбачається, що під час обстеження квартири АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована за вище вказаною адресою, але не проживає з липня 2011 року по теперішній час.

Разом з цим, відповідачка у добровільному порядку з реєстраційного обліку у вказаній будинку знятись не бажає, чим порушила право позивачки на користування своїм майном, вказана обставина стала підставною для звернення до суду із зазначеним позовом.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що є односельчанами позивачки, ОСОБА_3 продала квартиру ОСОБА_2 в 2011 році і виїхала, більше десяти років в с. Маків її не баличи.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами за своєю природою є цивільно-правовими, регулюються ЦК України щодо права власності та захисту права власності та положеннями ЖК України.

Права власника житлового будинку визначені у статті 383 ЦК України і статті 150 ЖК України, які передбачають, що власник майна має право використовувати помешкання житлового будинку, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до змісту частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення призначені та придатні для постійного проживання в них.

Також, відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Зокрема, стаття 72 ЖК України передбачає визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Відповідно до вимог частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною 15 лютого 2021 року у справі 235/2993/19.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 17.10.2018 у справі № 521/17805/16-ц, відповідно до якої згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Судом встановлено, що відповідачка тривалий час не проживає разом з позивачкою, яка є власницею житлової квартири, спільним побутом не пов`язана, спільного господарства не веде, що підтверджується письмовими доказами.

Отже, право ОСОБА_3 на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника, оскільки остання не проживає у вказаній квартирі більше десяти років, що свідчить про втрату інтересу до даного житла як до постійного місяця проживання, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, що в свою чергу захистить права позивачки, як власниці даного житла, щодо можливості безперешкодного користування та розпорядження майном.

Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить сплату судового збору в розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то з урахуванням положень ст.141. ЦПК України слід стягнути на користь позивачки з відповідачки 992,40 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 ( зареєстрованої та проживаючої АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування учасників справи:

- позивач ОСОБА_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

- відповідач ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 06 вересня 2022 року.

Суддя Ю. Е. Шафікова