Справа № 444/3111/21
Провадження № 2/444/161/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І.

з участю представника позивачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 20.10.2021 року звернулися в суд із позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави.

11.01.2022 року на адресу суду від позивачів надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. Просять суд: стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 26 935,00 грн. (двадцять шість тисяч дев`ятсот тридцять п`ять гривень 00 коп.) як безпідставно набуті; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 29 400,00 грн. (двадцять дев`ять тисяч чотириста гривень 00 коп.) як безпідставно набуті, а також судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позов задоволити з підстав наведених у позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог.

Відповідач в судове засідання 23.08.2022 року не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади.

Від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, заяв про відкладення судових засідань, відзиву на позовну заяву.

Також ним не подавалися на адресу суду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи.

Заслухавши пояснення представника позивачів, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.265 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.11.2019 року позивач ОСОБА_2 помилково здійснив перерахування коштів у розмірі 14 000,00 грн. на картковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий в AT «Універсал Банк», що підтверджується копією квитанції AT «Акцент-Банк» від 06.11.2019 за № AB251292FNV 10571745. У квитанції вказано отримувача коштів: ОСОБА_5 (а.с.11).

Крім цього, 06.11.2019 року позивач ОСОБА_2 помилково здійснив перерахування коштів у розмірі 13 000,00 гри. на картковий рахунок НОМЕР_2 відкритий в AT «Універсал Банк», що підтверджується копією квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 06.11.2019 року за № НОМЕР_3 , код квитанції 1770-4171 -3996-0535 (а.с.12).

12.11.2019 року позивач ОСОБА_3 помилково здійснив перерахування коштів у розмірі 29 400.00 грн. на картковий рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Універсал Банк», що підтверджується копією квитанції AT «Акцент-Банк» від 12.11.2019 року за № AB251292FNV_10665835. У квитанції вказано отримувача коштів: ОСОБА_5 (а.с.14).

Позивачі зазначають, що вказані кошти у розмірі 27 000,00 грн. та 29 400,00 грн. позивачі перерахували на рахунок НОМЕР_1 помилково, через неправильне введення реквізитів рахунку, а також даних одержувача.

Як встановлено, між позивачами та відповідачем ОСОБА_4 не було та не має жодних правовідносин. Жодних угод або договорів із відповідачем укладено не було та немає, жодних підстав для отримання зазначеною особою вказаних грошових коштів від позивачів не було та немає.

Даний факт відповідачем не спростовано.

З позовної заяви вбачається, що коли позивачі зрозуміли, що кошти були переведені ними на рахунок неналежного одержувача, а на рахунок відповідача ОСОБА_4 , то вони в телефонному режимі звернулися до АТ «Універсал Банк» з повідомленням про помилковий переказ коштів та проханням повернути кошти на рахунки позивачів. Однак, працівник банку повідомив, що не уповноважений списувати кошти з неналежного отримувача без його згоди.

21.07.2021 року уповноважений представник позивачів - адвокат Керницька І.Р. звернулась до АТ « Універсал Банк» з адвокатськими запитами №130 від 21.07.2021 року та №131 від 21.07.2021 року з проханням надати інформацію про те, чи надходили грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_1 від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також про власника карткового рахунку НОМЕР_1 , відкритого в AT «Універсал Банк», а саме: прізвище, ім`я, по-батькові власника карткового рахунку, його реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання, контактний номер телефону, електронної пошти та інших засобів зв`язку (за наявності), що вбачається із копій таких запитів долучених до матеріалів справи (а.с. 15-16).

У відповідь на запити, AT «Універсал Банк» листами від 26.07.2021 №№42502, 42503 повідомив, що відповідно до ч. 1 ст. 1076 Цивільного кодексу України, банк, гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади. їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність, що вбачається з копій таких (а.с. 17-18).

Тобто, фактично AT «Універсал Банк» відмовив адвокату у наданні запитуваної інформації на підставі того, що ця інформація є банківською таємницею, яка може бути надана на запит суду.

У зв"язку із вищенаведеним, Жовківським районним судом Львівської області 29.11.2021 року було винесено ухвалу про витребування вищенаведеної інформації.

Згідно відповіді AT «Універсал Банк», на виконання ухвали суду (а.с.58), за результатами розгляду повідомлено що банківська картка № НОМЕР_1 , емітована Банком, на ім`я ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , телефон: НОМЕР_5 , адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 та надано інформацію про рух коштів, у тому числі надходження коштів, по банківській картці № НОМЕР_1 .

З довідки про рух коштів по картковому рахунку № НОМЕР_1 (а.с. 59-61, 70-71 74-76) видно, що на рахунок, що належить відповідачу 12.11.2019 року поступило через касу А-Банку 29400,00 грн; 06.11.2019 року через термінал Приватбанку 12935,00 грн. та 06.11.2019 року через касу А-Банку 14000,00 грн.

Станом на час звернення позивачів до суду з даним позовом, відповідач не вчинив жодних дій щодо повернення позивачам безпідставно набутих коштів у розмірі 56335,00 грн.

Згідно зі статтею 387 ЦК України власник мас право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Таким чином, враховуючи те, що між позивачами та відповідачем відсутні будь-які правовідносини, які б стосувались грошових зобов 'язань, відповідач зобов 'язаний повернути ОСОБА_3 та ОСОБА_2 кошти у розмірі 56335,00 грн. як безпідставно набуті.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно з ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Отже, статгя 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не грунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Відповідно до абз. 2 п.п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» помилковий переказ - це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Згідно абз. 2 п.п. 1.23 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» неналежним отримувачем є особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

За умовами пункту 2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою правління Національного банку України №22 від 21.01.2004 року кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, встановлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Як встановлено, між позивачами та відповідачем ОСОБА_4 не було та не має жодних правовідносин, на підставі яких у позивачів існував би обов`язок з перерахування відповідачу грошових коштів у загальному розмірі 56 335.00 грн.

Жодних угод та/або договорів між позивачами та відповідачем суду не представлено, а тому жодних підстав для отримання зазначеною особою вказаних грошових коштів від позивачів не було та немає.

Кошти були перераховані позивачами внаслідок помилки з огляду на те, що перерахування не носило регулярний та систематичний характер; за твердженням позивачів сторони взагалі не знайомі, між ними не існує ніяких договірних відносин.

Також, у квитанціях про перерахування коштів в графі «призначення платежу» відсутні посилання на будь-які правові підстави перерахування коштів, що також підтверджує відсутність між сторонами будь-яких договірних зобов`язань.

У зв`язку з цим, відповідач набув грошові кошти у загальному розмірі 56 335,00 гри. без достатньої правової підстави, у розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, а відтак, зобовязаний повернути вказані кошти як безпідставно отримані.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем будь-яких доказів на спростування вимог позивачів суду не подано, у зв`язку з чим, зважаючи на документально підтверджені наявними в матеріалах справи доказами позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись статтею 23, ст. ст. 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 ; паспорт НОМЕР_6 виданий Хмельницьким МВ УМВС України в Хмельницькій області; ІПН НОМЕР_7 ) грошові кошти у розмірі 26 935 (двадцять шість тисяч девятсот тридцять пять) 00 коп. як безпідставно набуті.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; адреса проживання: АДРЕСА_4 ; паспорт НОМЕР_8 виданий Хмельницьким МВ УДМС України в Хмельницькій області 06.02.2014 року; ІПН НОМЕР_9 ) грошові кошти у розмірі 29 400 (двадцять девять тисяч чотириста) 00 коп. як безпідставно набуті.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 ; паспорт НОМЕР_6 виданий Хмельницьким МВ УМВС України в Хмельницькій області; ІПН НОМЕР_7 ) судовий збір в розмірі 434,66 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; адреса проживання: АДРЕСА_4 ; паспорт НОМЕР_8 виданий Хмельницьким МВ УДМС України в Хмельницькій області 06.02.2014 року; ІПН НОМЕР_9 ) судовий збір в розмірі 473,34 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 01.09.2022 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.