Постанова

Іменем України

(додаткова)

07 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 761/16900/20

провадження № 61-12562св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Дочірнє підприємство «Бест Альтернатива»,

третя особа - генеральний директор Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» Аверкін Віталій Володимирович,

розглянув заяву Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива», третя особа - генеральний директор Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» Аверкін Віталій Володимирович, про визнання неправомірним та скасування наказу, зміну формулювання причини і дати звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила визнати незаконним та скасувати наказ відповідача від 23 квітня 2020 року № 14/к про звільнення її з посади головного бухгалтера; визнати недійсним запис у її трудовій книжці «про звільнення з 23 квітня 2020 року з посади головного бухгалтера ДП «Бест Альтернатива» на підставі наказу від 23 квітня 2020 року № 14/к»; зобов`язати відповідача внести запис до її трудової книжки про визнання недійсним запису про звільнення її з 23 квітня 2020 року на підставі наказу від 23 квітня 2020 року № 14/к та про звільнення її за власним бажанням з 06 квітня 2020 року за статтею 28 КЗпП України; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 квітня 2020 року до дати ухвалення рішення; стягнути з відповідача на її користь лікарняні в розмірі 3 588,00 грн та моральну шкоду в сумі 45 000,00 грн.

Шевченківський районний суд м. Києва рішенням від 27 січня 2021 року позов задовольнив частково. Визнав неправомірним та скасував наказ генерального директора ДП «Бест Альтернатива» Аверкіна В. В. від 23 квітня 2020 року № 14/к про звільнення ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера. Змінив формулювання причини та дату звільнення головного бухгалтера ДП «Бест Альтернатива» ОСОБА_1 , відповідно до наказу генерального директора ДП «Бест Альтернатива» Аверкіна В. В. від 23 квітня 2020 року № 14/к, зі звільнення «з 23 квітня 2020 року за відсутністю на робочому місці без поважних причин, пункт 4 статті 40 КЗпП України» на звільнення «з 09 квітня 2020 року за власним бажанням, частина перша статті 38 КЗпП України». Зобов`язав ДП «Бест Альтернатива» внести відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_1 , зазначивши про недійсність попереднього запису про звільнення. Стягнув з ДП «Бест Альтернатива» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 79 761,49 грн, моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500,00 грн та судовий збір у розмірі 4 204,00 грн. В решті позову відмовив.

Київський апеляційний суд постановою від 18 травня 2021 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року залишив без змін.

Верховний Суд постановою від 04 травня 2022 року касаційну скаргу ДП «Бест Альтернатива» задовольнив частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року в частині скасування наказу генерального директора ДП «Бест Альтернатива» Аверкіна В. В. від 23 квітня 2020 року № 14/к про звільнення ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера скасував, ухвалив у цій частині нове рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог про скасування наказу генерального директора ДП «Бест Альтернатива» Аверкіна В. В. від 23 квітня 2020 року № 14/к про звільнення ОСОБА_1 . Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасував.

Стягнув з ДП «Бест Альтернатива» на користь ОСОБА_1 5 698,44 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року в частині стягнення судового збору змінив, зменшив стягнутий з ДП «Бест Альтернатива» на користь ОСОБА_1 судовий збір з 4 204,00 грн до 3 363,20 грн.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року залишити без змін.

27 червня 2022 року до Верховного Суду надійшла заява ДП «Бест Альтернатива» про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати понесені відповідачем за подання апеляційної та касаційної скарг у розмірі 6 306,00 грн та 8 408,00 грн відповідно, та витрат на правничу допомогу в судах апеляційної та касаційної інстанції в розмірі 10 800,00 грн та 13 720,00 грн відповідно, оскільки в постанові Верховного Суду від 04 травня 2022 року це питання не вирішено.

На обґрунтування заяви відповідач посилається на те, що суд касаційної інстанції скасував рішення судів у частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в частині скасування наказу генерального директора ДП «Бест Альтернатива» Аверкіна В. В. від 23 квітня 2020 року № 14/к про звільнення ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера, що є підставою просити касаційний суд здійснити розподіл судових витрат.

Відповідач з метою оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку скористався правничою допомогою адвоката Юшина Д. В. на підставі укладеного 12 серпня 2020 року договору про надання адвокатських послуг, із змінами і доповненнями до нього. За фактом отриманої правової допомоги складено акт обсягів наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості з детальним описом робіт - наданих послуг від 27 липня 2021 року. Надана адвокатом консультація та складені ним процесуальні документи мали значення для перегляду справи в суді касаційної інстанції; час, витрачений при виконанні адвокатом робіт, є співмірним із складністю справи та ціною позову, що сягала понад 80 000,00 грн; обсяг виконаних робіт також є співмірним із значенням справи для відповідача.

Крім того, у цій справі на стадії апеляційного оскарження відповідач отримав правову допомогу адвоката, про що складено акт обсягів наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості (детальний опис робіт - наданих послуг) від 14 травня 2021 року № 09/цив.

ДП «Бест Альтернатива» також звертається із заявою про поновлення строку на подання доказів понесення витрат на правову допомогу, в якій заявник просить визнати поважними причини пропуску строку для подачі доказів щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи № 761/16900/20 та поновити строк для їх подачі.

У липні 2022 року до Верховного Суду надійшло заперечення ОСОБА_1 на заяву про ухвалення додаткового рішення, яке мотивоване тим, що причини пропуску строків звернення до суду для ухвалення додаткового рішення не є поважними, заява є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідач просив поновити строк на подання доказів понесення витрат на правову допомогу, посилаючись на поважність причин такого пропуску, зокрема, на те, що ним отримано лист з постановою Верховного Суду від 04 травня 2022 року лише 13 травня 2022 року. У подальшому відповідач додає до своєї заяви копію наказу від 18 травня 2022 року № 57/К про відрядження з 18 травня 2022 року до міст Харкова, Полтави, Миргорода Полтавської області на автотранспорті підприємства орієнтовним терміном 30 днів. До заяви про ухвалення додаткового рішення було надано посвідчення про відрядження, видане директору ДП «Бест Альтернатива» Аверкіну В. В. на підставі наказу від 18 травня 2022 року вже з іншим номером: «57» замість «57/К».

На звороті вказаного посвідчення про відрядження є лише підписи директора ОСОБА_2 та печатка ДП «Бест Альтернатива». Жодних підписів посадових осіб та печаток інших підприємств чи організацій у посвідченні про відрядження немає. Тобто не можна встановити чи дійсно директор ОСОБА_2 перебував у період з 18 травня 2022 року в містах Харкові, Полтаві, Миргороді Полтавської області на автотранспорті підприємства та коли він повернувся до м. Києва.

У заяві про ухвалення додаткового рішення зазначено, що з часу повномасштабної агресії РФ проти України персонал відповідача та його представники вимушено залишили межі міста Києва та Київської області, у зв`язку з чим надають адресу для листування: Рівне-28, вул. Соборна, 56, м. Рівне, 33028, абонентська скринька № НОМЕР_1 .

Крім того, Верховний Суд ухвалюючи рішення від 04 травня 2022 року, вже вирішив питання про розподіл судових витрат у цій справі.

21 липня 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Указаний строк є процесуальним і за певних підстав може бути поновлений, а при відсутності таких підстав настають наслідки, передбачені статтею 126 ЦПК України, згідно із частиною другою якої документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року) у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Постанова Верховного Суду у цій справі була прийнята 04 травня 2022 року, а докази понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідач надіслав на адресу суду тільки 22 червня 2022 року, тобто зі значним пропуском п`ятиденного строку, передбаченого частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Обґрунтовуючи причини пропуску вказаного строку, відповідач указує на те, що копію постанови Верховного Суду у цій справі від 04 травня 2022 року він отримав 18 травня 2022 року, у день відбуття у відрядження терміном 30 діб, відповідно до наказу від 18 травня 2022 року № 57/к, тобто відповідач був позбавлений можливості подати докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом цієї справи протягом п`яти днів. Останній день відрядження - 17 червня 2022 року (п`ятниця) є днем прибуття до м. Києва, тому клопотання про відшкодування судових витрат подане 22 червня 2022 року (в межах п`яти днів з часу закінчення відрядження). З часу повномасштабної агресії РФ проти України персонал відповідача та його представники вимушено залишили межі м. Києва та Київської області.

Верховний Суд вважає, що наведені відповідачем причини пропуску процесуального строку не є поважними, адже відповідач як юридична особа не довів неможливість забезпечити направлення до Верховного Суду заяви із доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі в межах строків встановлених законом.

Ураховуючи наведене, у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити, а заяву відповідача в частині ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу - залишити без задоволення.

Разом із цим відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно з підпунктами «б» і «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Питання щодо розподілу судових витрат за подання апеляційної та касаційної скарг суд касаційної інстанції не вирішував.

Спір між сторонами виник з приводу трудових відносин.

За правилами пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Установлено, що, звертаючись з позовом, ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 4 204,00 грн (чотири немайнових вимог + одна майнова (моральна шкода в розмірі 45 000,00 грн), адже вона на підставі Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за звернення з вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та лікарняних.

Оскільки відповідач, звертаючись з апеляційною скаргою, просив скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, розмір судового збору, який мав би бути ним сплачений за звернення з апеляційною скаргою, становить 6 970,05 грн (5 044,80 грн (чотири немайнові вимоги х 840,80 х 150%) + 1 925,25 майнова вимога (моральна шкода 45 000,00 грн + середній заробіток 79 761,49 грн + лікарняний 3 588,00 грн = 128 349,49 х 1 % = 1 283,50 х 150 %), однак фактично він сплатив 6 306,00 грн.

Також відповідач звернувся з касаційною скаргою на рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, в якій просив скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, тому розмір судового збору, який мав би бути ним сплачений за звернення з касаційною скаргою становить 9 293,40 грн (6 726,40 грн (чотири немайнові вимоги х 840,80 х х 200 %) + 2 567,00 майнова вимога (моральна шкода 45 000,00 грн + середній заробіток 79 761,49 грн + лікарняний 3 588,00грн = 128 349,49 х 1 % = 1 283,50 х х 200 %), однак фактично він сплатив 8 408,00 грн.

Верховний Суд постановою від 04 травня 2022 року касаційну скаргу ДП «Бест Альтернатива» задовольнив частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року в частині скасування наказу генерального директора ДП «Бест Альтернатива» Аверкіна В. В. від 23 квітня 2020 року № 14/к про звільнення ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера скасував, ухвалив у цій частині нове рішення, яким відмовив у задоволенні цих позовних вимог. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасував. Стягнув з ДП «Бест Альтернатива» на користь ОСОБА_1 5 698,44 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року в частині стягнення судового збору змінив, зменшив стягнений з ДП «Бест Альтернатива» на користь ОСОБА_1 судовий збір з 4 204,00 грн до 3 363,20 грн. В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 травня 2021 року залишив без змін.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналізуючи заявлені позовні вимоги, відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», слід зробити висновок про те, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про скасування наказу генерального директора ДП «Бест Альтернатива» Аверкіна В. В. від 23 квітня 2020 року № 14/к про звільнення ОСОБА_1 , в задоволенні якої постановою Верховного Суду відмовлено, тому сплачений відповідачем судовий збір за звернення з апеляційною та касаційною скаргах у цій частині (немайнова вимога) в розмірі 2 942,80 грн (1 261,20 грн + 1 681,60 грн) підлягає компенсуванню за рахунок держави.

Також, ураховуючи, що суд касаційної інстанції скасував повністю судові рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а також ураховуючи що за майнову вимогу до апеляційного суду відповідачу слід було сплатити судовий збір у розмірі 1 925, 25 грн, однак ним сплачено 1 261,20 грн, а до касаційного суду - 2 567,00 грн, однак сплачено 1 681,60 грн, тому відповідачу слід компенсувати за рахунок держави судовий збір у цій частині в розмірі: за апеляцію - 1 003,02 грн (1 925,25 : 100 % х 86,59 % - 664,05), за касацію - 1 337,36 грн (2 567,00 : 100 % х 86,59 % - 885,40).

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачу слід компенсувати за рахунок держави судовий збір у розмірі 5 283,18 грн, що є пропорційним розміру задоволених вимог.

Ураховуючи наведене, заява відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору в судах апеляційної та касаційної інстанції підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» про поновлення строку на подання доказів понесення витрат на правову допомогу відмовити.

Заяву Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення понесених відповідачем витрат на правову допомогу залишити без розгляду.

Заяву Дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою відповідачем судового збору, задовольнити частково.

Компенсувати за рахунок держави Дочірньому підприємству «Бест Альтернатива» 5 283,18 грн (п`ять тисяч двісті вісімдесят три гривні 18 коп.) судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов