ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 632/48/22 Номер провадження 22-ц/814/1140/22Головуючий у 1-й інстанції Библів С.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

при секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16 лютого 2022 року , по справі за позовом Фермерського господарства «Матриця» до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 , про визнання емфітевзису недійсним,-

ВСТАНОВИВ :

14.02.2022 року голова Фермерського господарства «Матриця» Салій Володимир Іванович звернувся із заявою про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_2 ,третя особа ОСОБА_1 ,про визнання договору емфітевзису недійсним,в якому просить визнати недійсним договір емфітевзису щодо земельної ділянки площею 6,0824га кадастровий номер :03:000:0014 від 06.08.2021року, укладений між ОСОБА_2 з одної сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони, зареєстрований строком на 10 років в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову,до відкриття провадження у справі, в якій він просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії відповідачу та третій особі щодо належної на праві власності відповідачу земельної ділянки.

Заяву про забезпечення позову обґрунтував таким:

10.05.2007 року між ФГ «Матриця» та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки, належної на праві власності останньому, строком на 15 років. Державну реєстрацію договору здійснено 29.12.2007 року, тобто діє він до 29.12.2022 року. Проте, ОСОБА_3 помер наприкінці 2016 року. Спадкоємцем після померлого є відповідач у справі, який, оформивши спадкові права, 06.08.2021 року уклав договір емфітевзису на земельну ділянку із ОСОБА_1 .. Засіявши земельну ділянку восени 2021 року позивач позбавлений можливості отримати врожай, бо ОСОБА_1 здійснив міри по переоранню земельної ділянки. Відповідач не звертався до нього із заявами про розірвання договору оренди, а навпаки отримував орендну плату, він є правонаступником за договором оренди після спадкодавця і всі права і обов`язки за договором перейшли до спадкоємця-відповідача. Строк дії договору не сплинув, а тому, договір емфітевзису на спірну ділянку укладено незаконно.

Таким чином, наявність права користування на даний час на спірну земельну ділянку у іншої особи, ОСОБА_1 , унеможливлює поновлення інтересів позивача щодо отримання врожаю, а як наслідок, одержання збитків.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області заяву голови Фермерського господарства «Матриця» Салія Володимира Івановича про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,0824 га, кадастровий номер :03:000:0014, що знаходиться в територіальних межах Берецької сільської ради Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області і належить на праві власності ОСОБА_2 .

Заборонено ОСОБА_1 користуватися земельною ділянкою з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,0824га, кадастровий номер :03:000:0014, що знаходиться в територіальних межах Берецької сільської ради Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області і належить на праві власності ОСОБА_2 ..

З вказаною ухвалою не погодився ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що ухвала Первомайського міськрайонного суду Харківської області була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню. Також апелянт вказує, що суд не повно з`ясував усі обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам , не сприяв повному , об`єктивному та неупередженому розгляду справи , що призвело до ухвалення судом незаконного та необґрунтованого судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено , що вказана земельна ділянка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 20 червня 2006 року. Після смерті ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку набув ОСОБА_2 , відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно .

Як вбачається з відповіді ГУ Держгеокадастру у Харківській області на звернення ОСОБА_4 договір оренди земельної ділянки було укладено між ОСОБА_3 та ФГ «Матриця» на 15 років, про що в державному реєстрі земель вчинено записи від 29.12.2007 року №75.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову у заявлений позивачем спосіб може зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Проте такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3ст.150 ЦПК України).

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.

Судом встановлено, що позовні вимоги стосуються визнання договору емфітевзису недійсним.

Як на підставу заявлених вимог,Фермерське господарство «Матриця» посилалось на те,що ФГ «Матриця» є орендарем земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0014 площею 6,0824 га за договором оренди землі б/н від 10.05.2007 року строком на 15 років. Позивачу на початку жовтня 2021 року стало відомо , що відповідачем 06.08.2021 року укладено договір емфітевзису зі ОСОБА_1 строком на 10 років,без отримання згоди орендаря всупереч чинному законодавству. Даний договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Позивач вказував , що невжиття заходів забезпечення позову , та продовження здійснення ОСОБА_1 сільськогосподарських робіт на обробленій та засіяній землі восени 2021 року позивачем, в подальшому може істотно ускладнити поновлення оспорюваних прав , за захистом яких він звернувся до суду та становить його у дуже скрутне матеріальне становище . Зазначає,що запобігти даним обставинам можливо лише у спосіб,про який просить у заяві про забезпечення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи предмет спору, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для забезпечення позову шляхом заборони відчуження та користування земельною ділянкою з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,0824 га, кадастровий номер :03:000:0014, що знаходиться в територіальних межах Берецької сільської ради Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області.

Матеріали справи не містять доказів що незабезпечення позову у спосіб, про який просить позивач, унеможливить виконання рішення суду.

Позивачем не наведено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що заборона відчуження земельної ділянки та заборона користування земельною ділянкою з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,0824 га, кадастровий номер :03:000:0014, що знаходиться в територіальних межах Берецької сільської ради Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області, яка на підставі договору емфітевзису перебуває у користуванні ОСОБА_1 , забезпечить поновлення інтересів позивача щодо отримання врожаю.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає,що застосування заходів забезпечення позову у спірних правовідносинах шляхом заборони відчуження та користування земельною ділянкою з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,0824 га, кадастровий номер :03:000:0014, що знаходиться в територіальних межах Берецької сільської ради Лозівського (колишнього Первомайського) району Харківської області є не співмірним, та не є необхідним. Підстав для застосування заходів забезпечення позову колегія суддів не вбачає.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява Фермерського господарства «Матриця» про забезпечення позову підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст..376 ЦПК України встановлено що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, то розподіл судового збору , сплаченого скаржником за подачу апеляційної скарги , здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи за загальними правилами, передбаченими ст..141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 376 , 381 - 384 ЦПК України,суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 16 лютого 2022 року скасувати, постановити нову.

Відмовити голові Фермерського господарства «Матриця» Салію Володимиру Івановичу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 серпня 2022 року.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов