АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року

м. Чернівці

справа № 720/2437/21

провадження 822/666/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Перепелюк І.Б.,

за участю секретаря Тодоряка Г.Д.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Доготар Микола Вікторович,

апеляційна скарга Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 червня 2022 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Павлінчук С.С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до АТ «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О. М., приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Доготар М. В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивовано тим, що 21 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О. М. було видано виконавчий напис про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 35581 гривню 98 коп.

Вказує на те, що указаний виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки жодних зобов`язань перед відповідачем в неї не було.

Просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №7381 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною від 21 вересня 2021 року та вирішити питання щодо судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 червня 2022 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №7381 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною від 21 вересня 2021 року.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач заперечує перебування із відповідачем у будь-яких договірних відносинах, та наявність в нього грошового зобов`язання перед АТ «Альфа Банк», а відповідачем не було надано суду доказів наявності будь-якого грошового зобов`язання позивача перед банком.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «Альфа Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на факт наявності спору щодо заборгованості за виконавчим написом, в той же час доказів на підтвердження погашення заборгованості або наявність іншого її розміру до суду не надав. Крім того, позивачем не заявлялося клопотання про витребування в нотаріуса або банку документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, і суд першої інстанції, при ухваленні рішення суду фактично поклав обов`язок щодо надання доказів безспірності заборгованості за кредитним договором на відповідача.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

15 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ "Альфа Банк" було підписано паспорт споживчого кредиту та оферту на укладення угоди про надання кредиту №491012865, відповідно до яких сторони погодили надання позичальнику ОСОБА_1 кредит готівкою на суму 43774 гривні 60 коп., зі сплатою фіксованої процентної ставки 39.90% річних на строк 36 місяців.

21 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О. М. було вчинено виконавчий напис №7381 про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №491012865 від 15 жовтня 2019 року в розмірі 35581 гривню 98 коп.

25 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Доготарем М. В. відкрито виконавче провадження №67248494.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.2,3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вказаних норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування суд має перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач посилалася на те, що указаний виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки жодних зобов`язань перед відповідачем в неї не було.

В той же час, апеляційний суд не погоджується з відповідними доводами позивача, зважаючи на те, що з наявних в матеріалах справи паспорта споживчого кредиту та оферти на укладення угоди про надання кредиту №491012865, укладених від 15 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ "Альфа Банк", сторони погодили, що за користування коштами банку, позичальник зобов`язується сплачувати проценти у вигляді фіксованої процентної ставки в розмірі 39,99 % річних.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність доводів позивача про відсутність будь яких зобов`язань між сторонами, оскільки відповідні доводи позивача спростовуються безпосередньо самими умовами паспорта споживчого кредиту, оферти на укладення угоди про надання кредиту №491012865, укладеного між сторонами.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що позивач не спростувала іншими належними і допустимими доказами розмір заборгованості, який стягнутий за виконавчим написом нотаріуса та не вказала, у чому полягає неправильність здійсненого банком розрахунку заборгованості.

Апеляційний суд враховує, що згідно вимог цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

При цьому, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, Верховний Суд розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, при цьому, будуючи свою правову позицію, позивач посилалася як на спірність заборгованості так і на порушення нотаріусом процесуального порядку видачі виконавчого напису про стягнення з нього на користь банку заборгованості. В той же час, позивачка не надала зі свого боку жодного доказу на підтвердження вказаних обставин, клопотання про витребування доказів, зокрема матеріалів нотаріальної справи щодо видачі спірного виконавчого напису з метою огляду документів, з якої можливо було встановити законність видачі виконавчого напису, надання банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості, що встановлюється Переліком документів, докази повідомлення боржника на необхідність усунення порушень у встановлений законодавством строк.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 червня 2022 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Доготар Микола Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 9 вересня 2022 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинака

І.Б. Перепелюк