Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2022 Справа №607/10379/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Братасюка В.М., за участі секретаря с.з. Мокрій М.О.

представників сторін Парубія І.М., ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до Теронопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом про зміну способу стягнення аліментів, на утримання доньки - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) в розмірі 5500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, надання їй дозволу на тимчасовий виїзд доньки за межі України в Сполучені Штати Америки без згоди батька дитини для лікування та оздоровлення, надати їй дозвіл, чи її представнику, без згоди батька дитини здійснювати оформлення необхідних документів для тимчасового виїзду або супроводу доньки за межі України в Сполучені Штати Америки без дозволу (згоди) батька дитини для лікування та оздоровлення. Одночасно просила допустити рішення суду до негайного виконання.

Судове провадження відкрито ухвалою суду від 12.08.2022 року.

Відповідачем, ОСОБА_3 надано відзив в якому позовні вимоги щодо надання дозволу ОСОБА_3 на виїзд дитини на лікування в США визнав повністю та просив їх задовольнити, позовні вимоги щодо збільшення розміру стягуваних аліментів не визнав та просив у цій частині позову відмовити.

Позивачкою, ОСОБА_3 , надано відповідь на відзив відповідача з одночасним наданням заяви про збільшення позовних вимог - вимогою про встановлення місця проживання дитини з мамою.

В підготовчому судовому засіданні 15.09.2022 року представником позивачки адвокатом Парубієм І.М. надано заяву ОСОБА_3 про залишення позовних вимог про стягнення аліментів (так як відповідач сплачує аліменти хоча і в недостатній сумі) та визначення місця проживання дитини з мамою (так як дитина на даний час все ж таки проживає з позивачкою) без розгляду. Заявою просила задовольнити тільки позовну вимогу про надання дозволу на виїзд дитини за межі України на лікування без дозволу батька враховуючи визнання відповідачем позову в цій частині. Також заявою зазначено, що позовна вимога викладена як надання дозволу на виїзд дитини на лікування в США, а на даний час у зв`язку з війною прямого авіаційного сполучення між Україною та США немає, то виникає необхідність просити суд надати дозвіл на виїзд дитини в країни Шенгенської зони (Польщу, Румунію, тощо) оскільки тільки звідти можна вилетіти авіарейсом в США. Заявою вказувала, що здоров`я дитини вимагає негайного лікування і виникає необхідність допущення рішення суду до негайного виконання в цій частині.

Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні позов про надання дозволу на виїзд дитини за межі України на лікування без дозволу батька, визнав у повному обсязі.

Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився.

Ухвалою суду від 15.09.2022 року позов в частині зміни способу (розміру) стягуваних аліментів та визначення місця проживання дитини з матірю, залишено без розгляду.

Враховуючи наведені обставини, строки розгляду справи, визнання обставин справи відповідачем, Суд вважає за можливе розглядати справу в підготовчому судовому засіданні.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, Суд встановив наступні обставини.

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений шлюб 16.05.2020 року який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 28.04.2022 року. Від шлюбу народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження НОМЕР_2 видане відділом ДРАЦС Тернопільського МУЮ 23.12.2020 року. Дитина залишена на вихованні у матері та перебуває на її утриманні. Батько дитини сплачує аліменти за наказом Тернопільського міськрайонного суду №607/3429/21 в розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судовий наказ виконується Бучацьким міжрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у межах виконавчого провадження №65088402 яке відкрито відповідною постановою від 0904.2021 року.

Дитина хворіє новоутворенням на шкірі (пухлина) правої сідниці, орієнтовною глибиною інвазії 1,8 мм неправильної форми, з нерівними контурами, ехоструктура дизфузно неоднорідна, гетероехогенна, залягає в дермі, васкуляризована та проходила неодноразове тривале і вартісне лікування в кількох лікарнях України в т.ч. Києві. Але позитивного результату не отримано. Для лікування цієї хвороби заборонене хірургічне втручання задля уникнення розповсюдження хвороботворних клітин пухлини по всьому організму. Лікування променевою та хімічною терапією також заборонено у зв`язку з віком дитини, оскільки таке лікування вкрай агресивне і шкідливе для дитини. Лікування можливе, але таке може проводитись в передових клініках які спеціалізуються на лікуванні онкологічних захворювань із застосуванням передових наукових і технічних методів лікування. Таке лікування є вкрай дороговартісним. Але, на даний час у США відкрито лінію медичної допомоги дітям з України в наданні лікування онкологічних захворювань як посильна гуманітарна допомога. В зв`язку з чим виникає необхідність лікування дитини за межами України, зокрема в США де є програми лікування для таких дітей безкоштовно. На момент звернення до суду з цим позовом, між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу лікування та оздоровлення доньки ОСОБА_4 , згоди відповідач на вивіз дитини не надавав. Така позиція батька малолітньої дитини шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та є підставою задоволення позову.

Життя і здоров`я є найбільшою цінністю, за ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересування по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Питання виховання дитини за вимогами ст. 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За умовами ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. З відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Вказані вимоги повністю кореспондуються із умовами п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. за № 231, згідно з яким оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суд.

Згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16 - річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З наведеного необхідно зробити висновок, що виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон не обмежується законом, а законом лише встановлюється певний порядок оформлення такого виїзду.

Частина 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Батьки зобов`язані брати участь у вихованні своєї дитини, яке зводиться не тільки до особистих побачень із дитиною, але й до забезпечення всебічного розвитку власної дитини, закладення основ здоров`я, нормального відношення дитини до основних життєвих засад, розвитку інтелектуальних, творчих здібностей.

Відповідно до п.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтерес.

Аналізуючи докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з урахуванняи визнання позову відповідачем, Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 щодо надання тимчасового, на 1, 5 року, дозволу на виїзд дитини за межі України без дозволу батька підлягають до задоволення. Суд приймає до уваги мотивацію позивачки про неможливість прямого виїзду з України в США у зв`язку з введенням воєнного стану в України та військовою агресією російської федерації. У зв`язку з чим підлягає до задоволення вимога про надання дозволу на виїзд дитини в країни Шенгенської зони (Польщу, Румунію, тощо) для подальшого переїзду в США. Враховуючи стан здоров`я дитини та необхідність негайного лікування, а також враховуючи визнання відповідачем позовної вимоги про надання дозволу на виїзд дитини за межі України, суд приходить до переконання про необхідність допущення рішення суду до негайного виконання.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 15, 43, 48, 49, 64, 73-81, 81, 89, 141, 174, 175, 184, 133, 257, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 20 ЦК України, ст. ст. 19, 56, 104, 105, 110, 112, 160, 161,180 СК України, ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII,Суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити.

Дозволити тимчасовий виїзд за межі України ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) разом з матір`ю ОСОБА_2 в Сполучені Штати Америки, у період з 15.09.2022 року до 15.03.2024 року, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3 , для лікування та оздоровлення, з можливістю перетину кордону країн Шенгенської зони.

Надати дозвіл ОСОБА_2 (її повноважному представнику) без згоди батька дитини ОСОБА_3 здійснити оформлення необхідних документів для тимчасового виїзду та супроводу малолітньої доньки - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) за межі України в Сполучені Штати Америки без дозволу (згоди) батька дитини для лікування та оздоровлення.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_3 , запис 725, виданий 04.06.2020 р., дійсний до 04.06.2030 р., орган, що видав - 6110, РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована як проживаюча за адресою АДРЕСА_1 , тел. моб.: НОМЕР_5 , електронна пошта відсутня

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_6 виданий Бучацьким РВ УМВС України в Тернопільській області 26.02.2008 р., ІПН НОМЕР_7 , зареєстрований як проживаючий с. Старі Петликівці Чортківський район Тернопільська область, 48413, інші засоби зв`язку не відомі.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк