_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/8824/22
Провадження № 2/947/2132/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Приватний нотаріус Задєсєнець Олена Олександрівна про визнання заяви про відмову від спадщини недійсною,

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2022 року позивач звернулась до суду з позовом та просить ухвалити рішення, яким: визнати заяву про відмову від спадщини недійсною. Відновити за ОСОБА_1 право на частку спадкового майна її батька - ОСОБА_4 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 29 травня 2008 року Київським районним судом міста Одеси на підставі рішення № 2-0-202/2008, вона була усиновлена ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . У 2012 році помер її батько ОСОБА_4 , після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно.

Зазначає, що у зв`язку з тим, що на момент прийняття спадщини, вона була неповнолітньою особою, її інтереси як законний представник захищала мати - ОСОБА_3 .

Позивачка вказує, що від спадщини відмовилась на користь відповідачки, заяву про відмову від спадщини засвідчила приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Задєсєнець Олена Олександрівна. Відмовитись від спадщини її вмовила мати - ОСОБА_3 , яка пообіцяла, що придбає їй окреме житло. Відповідачка придбала житло у вигляді кімнати в комунальній квартирі, а не самостійної квартири. Згодом ОСОБА_3 запропонувала подарувати їй вищевказану кімнату у комунальній квартирі та внаслідок психологічного тиску з боку матері ОСОБА_3 позивачка погодилась на її пропозицію.

Позивачка також зазначає, що вказана квартира належала їй на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задєсєнець О.О., була та залишається єдиним її житлом.

Позивачка вважає, що в силу віку, окільки на момент написання заяви її тільки виповнилось 18 років, та повної довіри до матері, знаходячись під її впливом вона зробила велику помилку коли відмовилась від спадщини, яку успадкувала від батька і на даний час залишилась без засобів до існування і фактично без житла.

Крім того, позивачка вважає, що придбана їй кімната в комунальній квартирі не є рівноцінною спадковому майну, від якого вона відмовилась, а отже нею була допущена помилка щодо властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність, у зв`язку з чим позивачка звертається до суду із даним позовом за захистом свої законних прав та інтересів.

Ухвалою суду 14 травня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Також одночасно було витребувано від Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи щодо майна ОСОБА_4 , який помер у 2012 році.

Одночасно з подачею позову, ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на наявне майно у відповідачки ОСОБА_3 . До набрання чинності рішення у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо майна: АДРЕСА_1 , квартира 1021. АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 . АДРЕСА_4 . АДРЕСА_5 , площа земельної ділянки 600 кв.м.

Ухвалою суду від 14 травня 2022 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову було відмовлено.

В ході судового засідання, яке відбулось 05.07.2022 року, представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 після ознайомлення з відповіддю Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса просила витребувати з Одеського державного нотаріального архіву спадкову справу № 587/2012 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 05.07.2022 року клопотання представника відповідача про витребування доказів було задоволено.

22 липня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на електронну адресу суду надіслала клопотання, в якому просила постановити ухвалу суду про участь представника позивача в наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою ЕаzуСоn.

Ухвалою суду від 01.08.2022 року у задоволенні клопотання представника позивача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції було відмовлено.

В подальшому ухвалою суду від 04.08.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Задєсєнець Олена Олександрівна у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2008 року, позивач ОСОБА_1 була усиновлена ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № від 11 лютого 2021 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, після чого 26 травня 2012 року Третьою Одеською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 587/2012.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Статтями 1261-1265 ЦК України визначені черги спадкоємців за законом: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Четверта черга спадкоємців за законом. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї . Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулась дружина померлого ОСОБА_3 , що діяла в своїх інтересах та в інтересах позивачки, та син померлого ОСОБА_6 .

Згодом, 08 листопада 2012 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Білик О.Г. було посвідчено Свідоцтва про право на спадщину за законом згідно яких, ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 успадкували після смерті ОСОБА_4 наступне майно:

- по 1/6 частин квартири під АДРЕСА_3 ;

- по 1/6 частин квартири під АДРЕСА_4 ;

- по 1/6 частки легкового автомобіля NISSAN X-TRAIL, 2010 року випуску;

- по 1/3 частки легкового автомобіля HONDA CIVIC, 1998 року випуску.

Звертаючись до суду зданим позовом, позивачка вказує на те, що вона відмовилась від спадщини на користь відповідачки, заяву про відмову від спадщини засвідчила приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Задєсєнець Олена Олександрівна.

Разом з цим, оглянувши в судовому засіданні матеріали справи, судом було встановлено, що матеріали справи та копія спадкової справи не містять заяви ОСОБА_1 про відмову від спадщини.

Більш того, матеріали справи навпаки підтверджують факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після померлого ОСОБА_4 , про що були виданні відповідні свідоцтва про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 13 ч. 3 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У відповідності до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надала суду належних і допустимих доказів в обґрунтування заявлених нею позовних вимог, а саме: не надано доказів що відповідач відмовилась від прийняття спадщини.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, через їх безпідставність та необґрунтованість.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1270 ЦК України, ст.ст. 4, 12-13, 81-82, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Приватний нотаріус Задєсєнець Олена Олександрівна про визнання заяви про відмову від спадщини недійсною - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.