Провадження № 2/756/1714/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року місто Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участі секретаря судових засідань - Тагієва Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

УСТАНОВИВ:

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 в порядку цивільного судочинства про стягнення безпідставно отриманих коштів на загальну суму 30349,34 грн. та судових витрат.

Позовна заява обґрунтована тим, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві перебуває ОСОБА_1 , який отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідачу з 01.01.2016 згідно із Постанови Кабінету Міністрів України в редакції від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» було проведено перерахунок пенсії на підставі наданої Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в м. Києві довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ від 19.03.2018 №33091, де розмір грошового забезпечення чинним на січень 2016 склав 10969,62 грн. При цьому, позивач вважає, що при приведенні матеріалів пенсійної справи відповідача у відповідність до норм чинного законодавства, а саме при проведенні перерахунку 07.04.2018 на підставі вище зазначеної довідки розмір пенсії склав на 01.01.2016 - 10740,00 грн., 01.01.2018 - 12665,63 грн. Водночас, Ліквідаційною комісією листом від 21.05.2018 №ПК-3671/125/01/62-2018 було надано оновлену довідку №33091 від 21.05.2018, де розмір грошового забезпечення чинним на січень 2016 склав 6889,05 грн. На підставі даної довідки управлінням проведено перерахунок, який призвів до зменшення розміру пенсії та склав на 01.01.2016 - 8178,81 грн., на 01.01.2018 - 8330,01 грн. З огляду на зазначене, сума надміру виплачених коштів (пенсії) за період з 01.01.2018 по 31.07.2018, складає 30349,34 грн. Управлінням було прийнято рішення №449 від 17.07.2018 про стягнення суми надмірно виплачених коштів, на підставі якого проводилось стягнення з пенсії у розмірі 20% щомісячно, починаючи з 01.09.2018. З прийнятим рішенням відповідач не погодився, оскарживши його до управління, у зв`язку із цим управлінням було переглянуто дане рішення та за результатами якого відрахування з пенсії припинено з 01.07.2019 та утримані кошти в сумі 19261,24 грн. за період з 01.09,2018 по 30.06.2019 повернуті на поточний рахунок пенсіонера. Позивач направив відповідачу листа з пропозицією добровільно відшкодувати надмірно виплачені кошти, проте, вказаний лист відповідачем було залишено без задоволення. Оскільки, пенсійна виплата була отримана відповідачем безпідставно, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 25.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 , про стягнення безпідставно отриманих коштів. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

01.02.2022 до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві.

Представник позивача в судове засідання не з`явився про місце, дату та час розгляду справи повідомлений. При цьому, в матеріалах справи від представника позивача міститься клопотання, у якому управління підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити, розгляд справи просить здійснювати за відсутності уповноваженого представника.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до наступного висновку, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.8).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України в редакції від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» було проведено перерахунок пенсії на підставі наданої Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в м. Києві довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ від 19.03.2018 №33091, де розмір грошового забезпечення чинним на січень 2016 склав 10969,62 грн.(а.с. 10)

Як вбачається із витягу із пенсійної справи № Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було проведено перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.01.2016 із зазначенням загального розміру пенсійної виплати в розмірі 12665,63 грн. (а.с.11-13).

Ліквідаційною комісією листом від 21.05.2018 №ПК-3671/125/01/62-2018 було надано до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві оновлену довідку №33091 від 21.05.2018, де розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 на січень 2016 склав 6889,05 грн.(а.с. 14-15).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на підставі зазначеної довідки було проведено розрахунок, яким було зменшено розмір пенсії, та що на період 01.01.2016 склало 8178,81 грн., на 01.01.2018 - 8330,01 грн.(а.с.16-18)

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 17.07.2018 №449 щодо ОСОБА_1 встановлено переплату за період з 01.01.2018 по 31.07.2018 в розмірі 30349,34 грн., яка виникла у зв`язку з виною організації, що видала фіктивний документ, та визначено здійснити стягнення з пенсії ОСОБА_1 в розмірі 20.00% пенсії щомісячно до повного погашення заборгованості (а.с.21).

30.05.2019 не погодившись із вищезазначеним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо стягнення коштів з пенсії, ОСОБА_1 було направлено до управління звернення, в якому просив повернути незаконно утримані кошти з пенсії у розмірі 17162,30 грн за період з 18.08.2018 по 27.05.2019, у зв`язку з тим, що недостовірні факти були надані не ним, а відповідальною посадовою особою на видачу такого документа.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, з метою досудового врегулювання спору, було направлено листи на адресу відповідача з пропозицією добровільного внесення надміру виплачених коштів, проте відповіді на дані повідомлення не надійшло, кошти у розмірі 30349,34 грн. повернуті відповідачем не були (а.с. 20, 23).

Уповноважені органи Пенсійного фонду України з 1 січня 2007 року здійснюють функції щодо призначення (перерахування) та виплати пенсій військовослужбовцям, особам; начальницького і рядового складу, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону; України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" на підставі статті 99 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян".

Вказаними нормативними актами на органи Пенсійного фонду покладено функції з призначення та перерахунку пенсій.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4.

Відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 № 25-3 «Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення», яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.

Згідно п. 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, відповідно до якої не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, отже, зазначене уст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 02.07. 2014 року у справі № 6- 91 цс 14).

Також, порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

Отже, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання.

Зазначене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду: від 31.01.2019 (справа №554/6495/17-ц), від 31.10.2019 (справа №607/657/17), від 20.03.2019 (справа №345/1493/17-ц).

Такі ж висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії».

Крім того, аналогічний висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року, провадження № 6-151цс13, від 02 липня 2014 року, провадження № 6-91цс14, у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 у справі № 536/487/17-ц, провадження № 61-28334св18.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія відповідачу була нарахована відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України в редакції від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Підстави та механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено статтею 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за приписом якої суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що зобов`язання з повернення надміру виплачених пенсій виникають лише при наявності однієї з трьох умов, а саме: рахункової помилки з боку платника пенсії, недобросовісності з боку набувача, подання страхувальником недостовірних даних.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи, що виплата відповідачу пенсії була проведена органом Пенсійного фонду України добровільно, на підставі відповідного рішення, при цьому фактів недобросовісності з боку відповідача або подання страхувальником недостовірних даних, судом не встановлено, передбачені законом підстави для повернення безпідставно виплаченої пенсії відсутні.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, оцінивши докази, подані сторонами, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів не підлягає задоволенню.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню відповідачем не підлягають.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення безпідставно отриманих коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

1. Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, );

2. Відповідач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя М.М. Ткач