Справа № 131/268/21
Провадження № 22-ц/801/1452/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Балтак Д. О.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 рокуСправа № 131/268/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя - доповідач),

суддів: Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,

учасники справи:

позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 31 травня 2022 року, постановлене у складі судді Балтака Д. О., в м. Іллінці, дата складення повного тексту рішення відповідає даті його постановлення, -

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ТОВ «Порше Мобіліті» подало позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 листопада 2011 року між сторонами був укладений кредитний договір № 50002301, відповідно до якого позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 408 538,8 грн., що на дату укладення договору становило в еквіваленті 50 940 доларів США строком на 60 місяців зі зміненою процентною ставкою з цільовим призначенням для придбання автомобіля Audi A7.

Через порушення зобов`язань зі сторони ОСОБА_1 ТОВ «Порше Мобіліті» 16 липня 2013 року направило ОСОБА_1 вимогу щодо дострокового повернення кредиту, а 23 жовтня 2013 року було змушене звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості. Постановою Вінницького апеляційного суду від 21 березня 2019 року позов задоволено частково: стягнуто із відповідача на користь позивача заборгованість станом на 04 жовтня 2013 року за кредитним договором в сумі 90 510,18 грн., в тому числі: 70 764,29 грн. заборгованості за кредитом; 2 807,53 грн. за відсотками за користування кредитом; 16 628 грн. збитків у вигляді витрат на страхування; пені в розмірі 192,44 грн. та 63,92 грн. 3% річних. Стягнуто витрати по оплаті судового збору.

Остаточна оплата заборгованості за кредитним договором на виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 21 березня 2019 року здійснена відповідачем 31 липня 2020 року, тому враховуючи прострочення ОСОБА_1 виконання грошового зобов`язання ТОВ «Порше Мобіліті» просило суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних в загальному розмірі 129 917,66 грн., які складаються з 116 350,89 грн. інфляційних втрат від суми основного боргу за основним кредитом та з 13 566,77 грн. 3% річних, вирішити питання судових витрат.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 31 травня 2022 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором від 22 листопада 2011 року № 50002301, яка складається із трьох відсотків річних в розмірі 13 566,77 грн., стягнуто на користь позивача судовий збір. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 інфляційних втрат, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до умов кредитного договору розмір кредиту визначено в еквіваленті до долара США, аналогічно визначена сума кожного чергового платежу, яка розраховувалась шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, тобто суд зазначив, що втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

ТОВ «Порше Мобіліті» із таким рішенням в частині відмови у задоволенні позову не погодилося, подало апеляційну скаргу, у якій просить в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що суд помилково прийшов до висновку про відмову у стягненні інфляційних втрат, адже позивач скористався своїм правом обирати валюту зобов`язання та пред`явив позовну вимогу щодо стягнення заборгованості у гривневому еквівалентів за курсом НБУ, тому з цієї дати валютою заборгованості стала національна валюта гривня, і нарахування індексу інфляції на таку заборгованість є правомірним.

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого апеляційним судом строку, не надійшов.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються:

22 листопада 2011 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 50002301, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 408 538,80 грн., що на дату укладення договору становило в еквіваленті 50 940 доларів США, строком на 60 місяців зі зміненою процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки Audi, модель А7, рік випуску 2011, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору (а. с. 30-36).

16 липня 2013 р. ТОВ «Порше Мобіліті» направило відповідачу вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, що на дату направлення вимоги становила 92 055,79 грн., проте вказана вимога щодо сплати боргу повернулась відправнику із вказанням причини невручення даного поштового відправлення «за зазначеною адресою не проживає» (а. с. 38).

Заочним рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 15 травня 2017 р. у цивільній справі № 131/2129/13-ц позов ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 задоволений частково, стягнуто із відповідача на користь позивача основну суму заборгованості за кредитним договором від 22 листопада 2011 р. № 50002301 розміром 269 212,83 грн., збитки у розмірі 40 950,95 грн., штраф у розмірі 133 384,82 грн., всього 443 548,60 грн. У задоволені решти позовних вимог відмовлено (а. с. 10-19).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 21 березня 2019 р. заочне рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 15 травня 2017 р. скасоване, позов ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 задоволений частково, стягнуто із відповідача на користь позивача заборгованість станом на 04 жовтня 2013 р. за кредитним договором від 22 листопада 2011 р. № 50002301 в сумі 90 510,18 грн., в тому числі: 70 764,29 грн. заборгованості за кредитом; 2 807,53 грн. за відсотками за користування кредитом; 16 682 грн. - збитків у вигляді витрат на страхування; пені в розмірі 192,44 грн. та 63,92 грн. - 3 % річних. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Сторонами не заперечується, що на виконання вказаного судового рішення відповідач на користь ТОВ «Порше Мобіліті» сплатив грошові кошти, а саме 08 серпня 2019 р. 15 000,00 грн., 01 листопада 2019 р. 19 760,00 грн., 11 лютого 2020 р. 20 000,00 грн., 14 лютого 2020 р. 10 000,00 грн., 12 березня 2020 р. 13 866,50 грн., 27 липня 2020 р. 10 000,00 грн., 31 липня 2020 р. 4020,00 грн.

Між сторонами виник спір з приводу стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 31 травня 2022 року оскаржується в частині, апеляційний суд дає йому оцінку лише в частині відмови у задоволенні позову.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частин першої та другої статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частини перша та друга статті 533 ЦК України).

Порушенням зобов`язання відповідно до статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року N 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта , в тому числі грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, індексації не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Суд першої інстанції вірно встановив, що укладеним між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 договором усі платежі повинні були сплачуватися у гривнях з прив`язкою до еквіваленту в іноземній валюті (п. 1.3 Загальних умов кредитування) та дійшов правильного висновку, що у даному випадку положення статті 625 ЦК України в частині відшкодування інфляційних втрат не можуть бути застосовані, пославшись на правову позицію, викладену у ряді постанов суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах, зокрема, за участю сторони позивача ТОВ «Порше Мобіліті», а саме у постанові Великої Палати Верховного суду від 07 липня 2020 р. у справі № 296/10217/15-ц, у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 р. у справі № 761/1617/15-ц, у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 р. у справі № 638/10417/15-ц, від 26 червня 2019 р. у справі № 756/6767/17,від 23 вересня 2019 р. у справі № 638/4106/16-ц,від 23 жовтня 2019 р. у справі № 369/661/15-ц,від 25 листопада 2019 р. у справі № 130/1058/16,від 04 грудня 2019 р. у справі № 426/1201/16,від 19 лютого 2020 р. у справі № 205/6431/16-ц,від 20 травня 2020 р. у справі № 643/15625/17,від 03 березня 2021 р. у справі № 130/2604/18,від 09 червня 2021 р. у справі № 361/4822/18, від 21 липня 2021 р. у справі № 310/9979/15, від 22 вересня 2021 р. у справі № 198/527/18-ц.

Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції понесених ТОВ «Порше Мобіліті» витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Такої ж позиції дотримується Верховний суд, зокрема, у постановах від 13 червня 2018 року по справі № 757/47925/15-ц та від 19 вересня 2018 року по справі № 361/6253/16-ц.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» п.131).

У матеріалах справи відсутні докази надання позивачем до суду першої інстанції документів, які б підтверджували факт оплати послуг адвоката, а також не долучено акту приймання-передачі наданих послуг, відтак суд першої інстанції вирішив питання розподілу судових витрат, правомірно здійснивши розподіл лише документально підтверджених витрат позивача на оплату судового збору.

За таких обставин, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги ТОВ «Порше Мобіліті» не знайшли свого підтвердження, судове рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з поданням апеляційної скарги, суд зазначає, що ТОВ «Порше Мобіліті» було сплачено 3 405 грн. судового збору (а. с. 159), проте оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, понесені судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», залишити без задоволення.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 31 травня 2022 року залишити без змін.

Судові витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк