ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 вересня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/10515/21

Головуючий у першій інстанції Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/473/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Карапути Л.В. від 22 грудня 2021 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складення повного тексту рішення - 22 грудня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів щомісячно, на період її навчання в Національному університеті Чернігівський колегіум імені Т.Г.Шевченка, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи з 16.09.2021 року. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається на денному відділенні Національного університету Чернігівський колегіум імені Т.Г.Шевченка, термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Дочка перебуває на її утриманні та потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, але відповідач добровільно таку допомогу не надає.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.12.2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Національному університеті Чернігівський колегіум імені Т.Г.Шевченка в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 20.09.2021 року до 30.06.2022 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 22.12.2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 22.12.2021 року є таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та його висновки не відповідають дійсним обставинам. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що в судовому засіданні він наголошував, що його дочка ОСОБА_3 хоча і зареєстрована в їх квартирі, але більше року проживає окремо в орендованому житлі, тому позивач не мала права на звернення до суду з даним позовом. Апелянт стверджує, що судом першої інстанції при розгляді даної справи по суті не було враховано, що дочка ОСОБА_3 навчається по держзамовленню, отримує стипендію в розмірі 1 535 грн. Крім того, ОСОБА_3 працює в Чернігівській ЗОШ №30 та отримує заробітну плату близько 8 000 грн., тому факт того, що дочка ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, є недоведеним. Доводи апеляційної скарги вказують, що судом першої інстанції не враховано, що на утриманні апелянта перебуває його матір ОСОБА_4 , 1949 року народження, яка потребує допомоги, а також апелянт сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання дочки ОСОБА_5 . Крім того, апелянт вважає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції непропорційно стягнув на його користь витрати на правову допомогу.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.12.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.97,98), сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.03.2001 року (а.с.9). На даний час, як зазначає апелянт в апеляційній скарзі, шлюб розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є сторони по справі (а.с.10).

Довідкою Національного університету Чернігівський колегіум імені Т.Г.Шевченка від 13.09.2021 року №56 підтверджується, що ОСОБА_3 є студентом 4 курсу факультету дошкільної, початкової освіти і мистецтв, денної форми навчання, форма навчання - держзамовлення, термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року (а.с.13).

Відповідно до довідки Національного університету Чернігівський колегіум імені Т.Г.Шевченка, ОСОБА_3 у вересні 2021 року отримала стипендію у розмірі 1 535 грн. 30 коп., у жовтні 2021 року ОСОБА_3 отримала стипендію у розмірі 1 535 грн. 30 коп. (а.с.53).

Згідно довідки про доходи, виданої Управлінням освіти Чернігівської міської ради, ОСОБА_3 працює вихователем ГПД, нарахована заробітна плата за вересень 2021 року становить 8 210 грн. 15 коп., за жовтень 2021 року - 7 194 грн. 15 коп. (а.с.52).

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому будинку станом на 13.09.2021 року, виданої управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради №7785 від 14.09.2021 року, є зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (а.с.14).

Судовим наказом Деснянського районного суду м.Чернігова від 05.10.2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21 вересня 2021 та до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 22.12.2021 року, частково задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, врахувавши доходи сторін, факт реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із позивачем, форму навчання ОСОБА_3 на держзамовленні, отримання нею стипендії та заробітної плати, а також розмір стягнутих аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійшов висновку про доцільність стягнення з відповідача на корить позивача аліментів в розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 20.09.2021 року, на період навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Національному університеті Чернігівський колегіум імені Т.Г.Шевченка, до 30.06.2022 року.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про часткове задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 позову про стягнення аліментів не узгоджується із нормами права, які регулюють спірні правовідносини та фактичними обставинами справи, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 22.12.2021 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п.20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Тобто, на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання.

Отже, розглядаючи позови про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, суди мають встановити декілька юридичних фактів, зокрема: чи є дитина повнолітньою, чи продовжує вона навчатись, чи потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, та чиє у відповідача матеріальна можливість таку допомогу надавати.

Стягуючи аліменти на повнолітню дитину, слід також мати на увазі, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, а тому слід з`ясовувати факт отримання повнолітньою дитиною іншого доходу ніж аліменти, зокрема доходу від орендної плати за земельний пай, стипендії тощо.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, із врахуванням вказаних норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки повнолітня дочка відповідача - ОСОБА_3 , яка навчається у навчальному закладі, має зареєстроване місце проживання разом із позивачем, отримує стипендію та заробітну плату, а відповідач сплачує аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то за даних обставин, необхідно стягнути з відповідача на корить позивача аліменти у розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 20.09.2021 року, на період навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Національному університеті Чернігівський колегіум імені Т.Г.Шевченка, до 30.06.2022 року. При цьому, судом встановлено, що відповідач працевлаштований, є працездатною особою, і належних доказів щодо відсутності у нього можливості сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 відповідачем не надано. Також ОСОБА_3 не надано належних та достатніх, у розумінні статей: 77,80 ЦПК України, доказів щодо перебування на його утриманні матері ОСОБА_4 , 1949 року народження.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що судом першої інстанції при розгляді даного спору по суті не було враховано, що дочка ОСОБА_3 навчається по держзамовленню, отримує стипендію в розмірі 1 535 грн., працює у Чернігівській ЗОШ №30 та отримує заробітну плату близько 8 000 грн., тому факт того, що дочка ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, є недоведеним, спростовуються матеріалами справи та встановленими судом фактичними обставинами справи. За даних обставин, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 22.12.2021 року в частині стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дочку ОСОБА_3 у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку, до 30.06.2022 року.

Апеляційний суд вважає, що не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 22.12.2021 року доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно того, що дочка ОСОБА_3 хоча і зареєстрована в їх квартирі, але проживає окремо у орендованому житлі, тому позивач не мала права на звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.3 статті 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Необхідно зазначити, що відповідачем не спростовано тієї обставини, що дочка сторін спору ОСОБА_3 до проживання у орендованому житлі проживала разом із матір`ю та перебувала на її утриманні, при цьому, проживання у орендованому житлі носить тимчасовий характер.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , та відповідно, стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Національному університеті Чернігівський колегіум імені Т.Г.Шевченка в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 20.09.2021 року до 30.06.2022 року.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції непропорційно стягнув на його користь витрати на правову допомогу.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи, інтереси відповідача ОСОБА_2 в суді першої інстанції представляла адвокат Шолох О.В., відповідно до ордеру серії СВ №143758 від 01.11.2021 року та договору про надання правничої допомоги від 28.10.2021 року (а.с.29,56). Згідно розрахунку оплати витрат на правову допомогу (правничу допомогу) від 17.11.2021 року, сторони погодили, що вартість правової допомоги в суді першої інстанції становить 3 000 грн., виходячи із наступного: надання юридичної консультації - (одна година) 500 грн., складання запитів для отримання інформації - 1 000 грн., складання відзиву (дві години) - 1 000 грн., здійснення представництва в суді - 500 грн. (а.с.57).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №б/н від 17.11.2021 року, ОСОБА_2 сплачено адвокату Шолох О.В. 3 000 грн. за надання правової допомоги за договором про надання правничої допомоги від 28.10.2021 року (а.с.55).

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 , суд першої інстанції крім засад пропорційності, послався також на вимоги ч.4 статті 137 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання відзиву на позовну заяву та подання його до суду, участі в судових засідання та значенням справи для сторони, і дійшов висновку про доцільність стягнення з позивача на користь відповідача 500 грн. в рахунок часткового відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційний суд вважає, що даний висновок суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки такий висновок суду не узгоджується із приписами статті 137 ЦПК України.

Відповідно до приписів ч.1,ч.2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково, а саме, на 40%. Таким чином, ОСОБА_2 за рахунок ОСОБА_1 мають бути відшкодовані понесені ним витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру позовних вимог, в задоволенні яких судом було відмовлено, тобто 60%, що становить 1 800 грн. Розрахунок наступний: 3 000 грн. х 60% = 1 800 грн.

Відповідно до приписів ч.1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, стороною позивача не заявлялося клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, та про їх неспівмірність, і за даних обставин, у суду першої інстанції були відсутні підстави для зменшення пропорційно визначеного розміру витрат на правову допомогу, які підлягали відшкодуванню ОСОБА_2 .

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково. При цьому, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.12.2021 року змінити в частині розміру стягнутого із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, збільшивши розмір стягнутого із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу з 500 грн. до 1 800 (одна тисяча вісімсот) грн.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.12.2021 року необхідно залишити без змін, оскільки доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не містять в собі підстав для його скасування або зміни.

Керуючись статтями: 137, 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 грудня 2021 року змінити в частині розміру стягнутого із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, збільшивши розмір стягнутого із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу з 500 грн. до 1 800 (одна тисяча вісімсот) грн.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 22 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 01.09.2022 року.

Головуючий: Судді: