Справа № 466/1043/22
Провадження № 2/466/1253/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 вересня 2022 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Ваврин М.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування квартирою,

у с т а н о в и в:

08 лютого 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати ОСОБА_3 надати ОСОБА_2 доступ до квартири АДРЕСА_1 ; не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні цією квартирою, надати ключі від вхідних дверей цієї квартири із забороною ОСОБА_3 змінювати замки від вхідних дверей цієї квартири без письмової згоди ОСОБА_2 із наступним наданням останньому нових ключів від вхідних дверей цієї квартири. Встановити наступний порядок користуванням квартирою АДРЕСА_1 :

В постійне користування ОСОБА_2 виділити приміщення квартири:

АДРЕСА_2 3-тя кімната, площею 9,0 кв.м;

№8 4-та кімната, площею 18,1 кв.м;

№13- балкон, площею 1,8 кв.м.

В постійне користування ОСОБА_3 виділити приміщення квартири:

АДРЕСА_3 1-ша кімната, площею 11,8 кв.м;

№3 2га кімната, площею 11,6 кв.м;

№7 вбудована шафа/комірка, площею 0,4 кв.м;

№10 - вбудована шафа/комірка, площею 1,2 кв.м;

№11 - вбудована шафа/комірка, площею 0,3 кв.м;

№12 лоджія, площею 2,9 кв.м.

У спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити приміщення квартири:

АДРЕСА_4 кухня, площею 7,5 кв.м, а також судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що він та відповідач є співвласниками по 1/2 частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . Після смерті його матері, він не має доступу до вказаної квартири, оскільки не має ключів. Протягом останніх 6 місяців він з відповідачем намагався мирно узгодити порядок володіння, користування спільним майном, однак жодної згоди з відповідачем досягнуто не було, що і змусило його звернутися до суду за захистом своїх прав. Крім того, зазначає, що прохання виділити йому в користування вищезазначені житлові кімнати пов`язані з його тривалим проживанням у 3-ій кімнаті, площею 9,0, кв.м (приміщення №6) та постійним проживанням його мами у 4-ій кімнаті, площею 18,1 кв.м (приміщення №8), з якої є вихід на балкон, площею 1,8 кв.м (приміщення №13), які було відремонтовано його коштом за життя його матері.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала, оскільки не з`явився відповідач.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про місце, час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву до суду не подавала.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як визначено ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317, ст.319, ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

П. 14 Постанови Пленуму Верховному суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 роз`яснено судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 володіють по 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №58779052 від 10.05.2016, яка сформована на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Виконкомом Львівської міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) від 09 листопада 1995 року №798, реєстровий номер №10275; договором про визначення часток квартири, посвідченого 03 травня 2016 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О.М., зареєстрованого в реєстрі за №981; договором дарування 1/6 ідеальної частки квартири, посвідченого 04 травня 2016 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О.М., зареєстрованого в реєстрі №984; договором купівлі-продажу 1/3 ідеальної частки квартири, посвідченого 04 травня 2016 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О.М., зареєстрованого в реєстрі за №983.

Відповідно до Технічного паспорту, складеного Львівським обласним бюро технічної інвентаризації від 10 вересня 1997, вказана квартира складається з 4-ох кімнат: №2 1-ша кімната, площею 11,8 кв.м; №3 2га кімната, площею 11,6 кв.м; №6 3-тя кімната, площею 9,0 кв.м; №8 4-та кімната, площею 18,1 кв.м; кухні №9 площею 7,5 кв.м; коридору №1, площею 11,6 кв.м; вбиральні №4, площею 1,4 кв. м; ванної кімнати №5, площею 2,9 кв. м; вбудованої шафи/комірки, №7, площею 0,4 кв.м; №10, площею 1,2 кв.м; №11, площею 0,3 кв.м; лоджії №12, площею 2,9 кв.м; балкону №13, площею 1,8 кв.м. Житлова площа квартири становить 50,5 кв.м. Загальна площа квартира 80,5 кв.м.

Позивачу та відповідачу на праві спільної, часткової власності належить по 1/2 частки квартири.

Між сторонами виник спір з приводу користування спільним майном. Позивач просить виділити в його користування кімнатами №6, площею 9,0 кв.м та №8, площею 18,1 кв.м, яка виходить на балкон, площею 1,8 кв.м, оскільки позивач проживав у 3-ій кімнаті за №6, а також у 4-ій кімнаті за №8 проживала його мама, та у якій ним за власні кошти було зроблено ремонт, тобто 53,6 % від житлової площі квартири. Загальні площі, а саме кухню, ванну кімнату, коридор та вбиральню позивач просить залишити в загальному користуванні. Враховуючи те, що такий режим користування спільним майном є допустимим і можливим з огляду на технічні характеристики квартири, а також будь-яких заперечень з боку сторони відповідача, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законні та правомірні, а тому позов підлягає задоволенню.

Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, то у таких на думку суду слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати : на професійну допомогу; пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається що, 05.10.2021 р. між Адвокатським об`єднанням «Стадник та партнери», в особі його директора Стадник З.Д. та ОСОБА_2 укладено Договір про надання правової допомоги.

Згідно матеріалів справи, а саме протоколів судових засідань, вбачається що адвокат Стадник Г.І., будучи представником позивача, приймала участь у судових засіданнях.

Згідно договору про надання правової допомоги від 05 жовтня 2021 сторони узгодили, що загальний розмір винагороди Об`єднання за надання правової допомоги становить 60000 грн. Клієнт може оплачувати винагороду частинами авансовими платежами, зокрема: за підготовку позовних матеріалів в розмірі 10000 грн., за представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції в розмірі 20000 грн. Таким чином, за надання послуг з правової допомоги у суді першої інстанції становить суму у розмірі 30000 грн. Позивачем на рахунок

Адвокатського об`єднання «Стадник та партнери» авансовими платежами було внесено грошові кошти у розмірі 27000 грн., що стверджується квитанцією про оплату №ПН316 від 06.10.2021 на суму 12000 грн., квитанцією про оплату №126946709 від 02.02.2022 на суму 10000 грн. та квитанцією про оплату №151489791 від 07.07.2022 на суму 5000 грн.

Зважаючи на викладене, враховуючи предмет позову, незначну складність справи, час витрачений адвокатом для надання послуг, з урахуванням обсягу роботи, та кількості годин, необхідних, з точки зору суду, для її виконання фахівцем у галузі права, з урахуванням зібраних та наданих суду доказів, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що сума 27000,00 грн. не є співмірною, а відтак, приходить до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 4000,00 грн., що буде за даних обставин справи буде справедливим і співмірним відшкодуванням таких.

Таким чином суд вважає можливим задовольнити вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу частково у розмірі 4000,00 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті, а саме судового збору у розмірі 2976,40 грн.

Керуючись ст.ст. 317, 346, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України ЦПК України, суд

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 до ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити повністю.

Зобов`язати ОСОБА_3 надати ОСОБА_2 доступ до квартири АДРЕСА_1 .

Не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , та зобов`язати ОСОБА_3 надати ключі від вхідних дверей вказаної квартири ОСОБА_2 із забороною ОСОБА_3 змінювати замки від вхідних дверей вказаної квартири без письмової згоди ОСОБА_2 із наступним наданням останньому нових ключів від вхідних дверей вказаної квартири.

Встановити наступний порядок користуванням квартирою АДРЕСА_1 :

В постійне користування ОСОБА_2 виділити приміщення квартири:

АДРЕСА_2 3-тя кімната, площею 9,0 кв.м;

№8 4-та кімната, площею 18,1 кв.м;

№13- балкон, площею 1,8 кв.м.

В постійне користування ОСОБА_3 виділити приміщення квартири:

АДРЕСА_3 1-ша кімната, площею 11,8 кв.м;

№3 2га кімната, площею 11,6 кв.м;

№7 вбудована шафа/комірка, площею 0,4 кв.м;

№10 - вбудована шафа/комірка, площею 1,2 кв.м;

№11 - вбудована шафа/комірка, площею 0,3 кв.м;

№12 лоджія, площею 2,9 кв.м.

У спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити приміщення квартири:

№1 коридор, площею 11,6 кв.м;

№4 вбиральня, площею 1,4 кв. м;

№5 ванна кімната, площею 2,9 кв. м;

№9 кухня, площею 7,5 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 витрати на правову допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн., 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 витрати зі сплати судового збору у розмірі 2976 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят шість) грн., 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 02 вересня 2022 року.

Суддя Р. Б. Єзерський