Справа №333/9043/21
Пр. №2/333/1819/22
Іменем України
14 вересня 2022 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., розглянувши в судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», треті особи Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайлович, Комунарський відділ Державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
Позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27.06.2021 року, реєстраційний номер № 242510, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення заборгованості з позивача у розмірі 27 129,00 гривень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління Активами.
Мотивуючи свої вимоги тим, 27.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис № 306441 про стягнення з ОСОБА_1 борг у розмірі 27 129 грн. на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» за кредитним договором № 3936328 від 28.12.2020 року. На підставі виконавчого напису виконавчою службою відкрито виконавче провадження про примусове стягнення боргу.
Позивач вважає незаконним виконавчий напис та таким, що підлягає скасуванню. Так як заборгованості у позивача перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» немає. У безспірності заборгованості нотаріус не переконався.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з?явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, від представника позивача адвоката Коломоєць І.В. надіслала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, в заяві вказала про те, що позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач до судового засідання не з?явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву до суду не надав.
Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. до суду не з?явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив.
Третя особа Комунарський відділ Державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції до суду не з?явився, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомила.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Старшим державним виконавцем Комуарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Днпіро) Роботою А.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 23.08.2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬІНСТЮ «ФІНАСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості у розмірі 27 129 грн. на підставі виконавчого напису нотаріуса Остапенко Є.М. за № 242510 виданого 27.06.2021 року.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов`язок сторін довести ті обставини на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу за наявними у ній доказами.
Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Правова позиція Верховного Суду України справі за № 6-887цс17: З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
ТОВ «ФК УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» не було надано доказів, що спростовують доводи позивача викладені в позовній заяві.
Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
Встановлено, що матеріали справи не містять відомостей про те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису з`ясовані всі обставини розміру та періоду заборгованість, крім того не вбачається чи отримував нотаріус від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення.
Посилання на заборгованість в сумі 27 129,00 грн., яку нарахував нотаріус не підтверджена належними доказами.
Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.
У матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 була повідомлена за 30 днів про вчинення виконавчого напису. Отже, на думку суду, у даному випадку, суду не надано доказів, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зазначені обставини є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд дійшов до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства та він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання виконавчого напис таким, що не підлягає виконанню є законними, доведеними і підлягають задоволенню.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Представник позивача, адвокат Коломоєць І.В., на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачу надала: копію договору про надання правової допомоги № 1412/2021 від 14 грудня 2021 року, розрахунок суми гонорару за надання правничої допомоги вартість послуги 5 000 грн., квитанцію прибуткового касового ордеру №69 від 14.12.2021 року, акт прийому передачі виконаних робіт/правничих послуг від 13.09.2022 року, що підтверджується матеріалами справи.
Таким чином позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягають задоволень.
Відповідно до абз.9 п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, таким чином судовий збір на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача по справі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268,280 ЦПК України, суд,-
Визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, зареєстрованого в реєстрі за № 306441 вчинений 27.06.2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 , 1992 року народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості за кредитним договором № 3936328 від 28.12.2020 року грошових коштів у сумі 27 129,00 грн. (двадцять сім тисяч сто двадцять дев?ять гривень), таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬІНСТЮ «ФІНАСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» на користь ОСОБА_1 , 1992 року народження РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 5 000 (п?ять тисяч) гривень.
Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬІНСТЮ «ФІНАСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» на користь держави судові збір у розмірі 992,40 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто Комунарським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.
Повний текст рішення виготовлено 14 вересня 2022 року.
Суддя Комунарського районного суду
міста Запоріжжя Ю.Р.Піх