Справа № 594/1756/21
Провадження №2/594/23/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Чир П.В.

з участю секретаря Козій Я.Ю.

позивачки ОСОБА_1

представника позивача-адвоката Моленя Р.Б.

представника відповідача Гринихи Т.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати поважними причини пропуску строку на подання заяви ОСОБА_1 до АТ «КБ «Приватбанк» про реструктуризацію заборгованості за споживчим кредитним договором № ТЕО0CL від 21.04.2008, укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» в іноземній валюті. Постановити ухвалу, якою встановити ОСОБА_1 строк на подання заяви на реструктуризацію заборгованості за споживчим кредитним договором № ТЕО0CL від 21.04.2008. Визнати проведеною реструктуризацію заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № ТЕО0CL від 21.04.2008. Вирішити питання про розподіл судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.04.2008 між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір ТЕО0CL про надання споживчого кредиту у розмірі 24000 доларів США. У якості забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором 21.04.2008 між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_1 , укладено договір іпотеки. 12.05.2008 між банком та позивачем укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору ТЕО0CL від 21 квітня 2008 року. Позивач втратила можливість обслуговувати кредит в повному обсязі, у зв`язку з чим банк звернувся до суду і рішенням Борщівського районного суду від 10.03.2015 позов банку задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором ТЕО0CL в сумі 47662,80 доларів США, що еквівалентно 648214,08 грн. На виконання даного рішення, судом видано виконавчий лист, який звернено до виконання. 17.06.2021 ОСОБА_1 звернулася у місцеве відділення АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про проведення реструктуризації заборгованості за кредитним договором. 16.07.2021 ОСОБА_1 отримала відповідь, згідно якої банк повідомив про відмову у проведенні реструктуризації у зв`язку з невідповідністю заяви про реструктуризацію законодавству та не надання необхідних документів, які вимагалося банком та які передбачені законодавством України. 02.08.2021 позивач повторно звернулася до відділення місцевого банку із заявою про проведення реструктуризації заборгованості за кредитним договором, проте 16.08.2021 знову отримала відповідь, згідно якої банк повідомив про відмову у проведенні реструктуризації у зв`язку з вищезазначеними причинами та пропуском строку звернення із заявою про реструктуризацію. Позивач зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування» кредитний договір ТЕО0CL підлягає обов`язковій реструктуризації, а працівники місцевого відділення АТ КБ «ПриватБанк» умисно ввели її в оману з приводу дійсного змісту заяви, повідомивши їй не усі відомості та вимоги, які ставилися законом, що призвело до відмови банком у проведенні такої реструктуризації, відтак, відмова відповідача є незаконною. За наведених обставин просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 січня 2022 року, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

07 лютого 2022 року представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем не враховано повною мірою вимоги п.п.12 «Прикінцеві та перехідні положення «ЗУ «Про споживче кредитування», а саме абз.2 п.п.1 п.7 таких. Враховуючи вищезазначену вимогу закону позивачу для проведення реструктуризації станом на 1 січня 2014 року необхідно була відсутність простроченої заборгованості, однак якщо перевірити розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 29.08.2014 є наявний борг як по тілу кредиту так і по відсоткам, що в свою чергу виключає підстави проведення реструктуризації. Слід врахувати, що дана заборгованість була зафіксована в рішенні Борщівського районного суду Тернопільської області від 10.03.015 у справі №594/1325/14ц. Крім того для реструктуризації боргу вимагається виконання хоча б однієї з умов передбачених абз.2 п.п.1 п.7 «Прикінцеві та перехідні положення «ЗУ «Про споживче кредитування». Однак іпотечне майно, яке надавалось в забезпечення за кредитним договором ТЕО0CL від 21 квітня 2008 року не придбавалося за кредитні кошти та знаходилось у власності до укладення договору кредиту, що виключає виконання вищезазначених вимог закону. Слід звернути увагу, що для проведення реструктуризації вимагається виконання та дотримання всіх двох пунктів , а саме п.п.1 та п.п.2 п.7«Прикінцеві та перехідні положення «ЗУ «Про споживче кредитування». В свою чергу один пункт позивачем не виконано та нею не наводиться конкретних посилань і обґрунтувань, що згідно цих норм кредит підлягає обов`язковій реструктуризації, що свідчить про безпідставність вимог та законність відмови банку. Щодо вимог зобов`язати вчинити певні дії, то вищі суди неодноразово виголошували позицію, щодо безпідставності вимог зобов`язуючого характеру, вказуючи, що такий спосіб захисту не завжди є ефективним. На підставі наведеного представник відповідача просив у відзиві на позовну заяву відмовити у задоволенні позову позивача.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просить відмовити у їх задоволенні.

Заслухавши сторони, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

Згідно положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 21 квітня 2008 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір ТЕО0CL., відповідно до якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 24000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 1% від суми виданого кредиту. В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, між ЗАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , майновими поручителями позичальника ОСОБА_1 укладено договір іпотеки від 21 квітня 2008 року.

Надалі, 12 травня 2008 року, між ЗАТ «КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладена додаткова угода №1 до кредитного договору №ТЕО0GL від 21 квітня 2008 року, відповідно до якої: 1) пункт 1.1. викласти в наступній редакції: Банк зобов`язується надати «Позичальнику» грошові кошти шляхом надання готівкою через касу на строк по 20 квітня 2028 року включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 40000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 1% від суми виданого кредиту.

12.05.2008 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , майновими поручителями позичальника ОСОБА_1 та ЗАТ «КБ «ПриватБанк» укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, в якому п.35.2 викладено в такій редакції: «За цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором від 21 квітня 2008 року №ТЕО0GL, укладеного між іпотекодержатилем та позичальником по поверненню кредитних коштів шляхом видачі готівки в сумі 40000.00 доларів США на строк з 21 квітня 2008 року по 20 квітня 2028 року включно.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 10.03.2015 (справа 594/1325/14-ц), стягнуто з ОСОБА_1 в користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк заборгованість за кредитним договором №ТЕО0GL від 21 квітня 2008 року станом на 29 серпня 2014 року у сумі 47662 долари США 80 центів, що за курсом 13,60 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 серпня 2014 року, складає 648214 гривень 08 коп., та 3654 грн. сплаченого позивачем судового збору (р/р № НОМЕР_1 для відшкодування судових витрат).

Зазначені вище обставини сторонами не оспорюються.

17 червня 2021 року позивач ОСОБА_1 подала заяву у відділення АТ «КБ«ПриватБанк» про реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором №ТЕО0GL.

Листом №20.1.0.0/7-210617/10097 від 02 липня 2021 року на №184-ВБ від 17.06.2021 АТ «КБ«ПриватБанк» позивача повідомлено про те, що за результатами розгляду її заяви, відмовляє у проведенні реструктуризації у зв`язку з: 1) невідповідністю заяви про реструктуризацію вимоги, що встановлені згідно з законодавством України (зокрема ЗУ «Про споживче кредитування»). 2) ненадання необхідних для проведення реструктуризації документів, що встановлені/надання яких вимагалось банком згідно з законодавством України (зокрема ЗУ «Про споживче кредитування»). 3) ненадання необхідних для проведення реструктуризації документів, що встановлені згідно з законодавством України (зокрема ЗУ «Про споживче кредитування»).

02 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 повторно звернулася у відділення АТ «КБ«ПриватБанк» подавши заяву про реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором №ТЕО0GL.

Листом №20.1.0.0/7-210802/3513 від 16 серпня 2021 року на №244-ВБ від 02.08.2021 АТ «КБ«ПриватБанк» позивача повідомлено про те, що за результатами розгляду її заяви, відмовляє у проведенні реструктуризації у зв`язку з: 1) у зв`язку з пропущенням строків звернення із заявою про реструктуризацію, що встановлені законодавством України (зокрема ЗУ «Про споживче кредитування»). 2) ненадання необхідних для проведення реструктуризації документів, що встановлені/надання яких вимагалось банком згідно з законодавством України (зокрема ЗУ «Про споживче кредитування»). 3) ненадання необхідних для проведення реструктуризації документів, що встановлені згідно з законодавством України (зокрема ЗУ «Про споживче кредитування»).

Позивач, вказуючи на введення її в оману працівниками банку що призвело до відмови банком у задоволенні її заяви, а відтак неправомірність вищезазначених дій відповідача та наявність підстав для визнання поважною причиною пропуску строку на подання заяви про реструктуризацію заборгованості протягом тримісячного строку з дня набрання чинності п. 7 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», звернулася до суду з вказаним позовом за захистом порушених прав.

23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», який надає позичальнику право на проведення реструктуризації зобов`язання за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті.

Так, пп.1,2,3 п.7 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-ІХ, визначено, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом:

1) обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі:

наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника;

відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;

2) виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

3) реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом

За змістом положень ч. 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.

Згідно п.п. 4 ч. 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса) ;інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

У разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: у разі пропуску позичальником строків на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»). Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації.

При цьому, відповідно до підпункту 12 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації.

Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити усі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу.

Вирішуючи позовну вимогу позивача про визнання поважною причиною неподання нею заяви про проведення реструктуризації, та встановлення іншого строку для подання заяви про проведення реструктуризації за кредитним договором ТЕО0CL від 21.04.2008, суд вважає, що така підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач двічі звернулась до відповідача 17.06.2021 та 02.08.2021 з заявами про проведення реструктуризації заборгованості за споживчим кредитним договором укладеним в іноземній валюті, що не заперечується відповідачем та стверджується листами №20.1.0.0/7-210617/10097 від 02 липня 2021 року та №20.1.0.0/7-210802/3513 від 16 серпня 2021 року.

При цьому первинну заяву відповідач подала протягом встановленого Законом України «Про споживче кредитування» тримісячного строку.

Проте, у першому випадку позивачу було відмовлено у проведенні реструктуризації з підстав невідповідності заяви про реструктуризацію вимогам встановленим законодавством України, хоча позивач вказала, що таку заяву їй було продиктовано працівником відділення АТ «КБ «ПриватБанк». В той час як представник відповідача в залі судового засідання не змогла пояснити в чому була невідповідність заяви, поданої позивачем, законодавству України, та не спростувала доводи позивача, що така була подана нею за зразком наданим працівником банку.

Другою підставою, зазначеною у первинній заяві, відмови позивачу у реструктуризації боргу банк значив ненадання необхідних для реструктуризації документів, однак не зазначив яких саме та не звернувся з запитом про надання ОСОБА_1 повного пакету документів, для проведення реструктуризації, а натомість відмовив позивачці в проведенні реструктуризації.

Позивач повторно зверталася до відповідача з заявою про реструктуризацію вже поза трьохмісячним строком встановленим законодавством.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позивач скористалась своїм правом, вчиняла дії для подачі заяви про проведення реструктуризації заборгованості і первинну таку заяву подала протягом встановленого Законом України «Про споживче кредитування» тримісячного строку. А відтак позивач не може бути позбавлена права на повторне звернення до відповідача із заявою про реструктуризацію, складеною у відповідності до вимог ч. 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», оскільки первинну заяву позивачкою було подано в строк визначений законом.

Тому суд визнає поважною причиною пропуску такого строку, що дає можливість суду встановити інший строк для подання заяви. Зокрема суд переконаний, що достатнім буде встановлений позивачу строк для подання заяви три місяці з моменту набрання даним рішенням законної сили.

Щодо тверджень сторони відповідача, що відмова банку у проведенні реструктуризації кредитного договору укладеного між сторонами у іноземній валюті є законною з тих підстав, що ОСОБА_1 не враховано в повній мірі вимоги п.п.12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», а саме абз.2 п.п.1 п.7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», так як станом на 29.08.2014 є наявний борг як по тілу кредиту так і по відсоткам, що в свою чергу виключає підстави реструктуризації. Крім того іпотечне майно, яке надавалося в забезпечення договору кредиту не придбавалося за кредитні кошти та знаходилось у власності до укладення договору кредиту, що виключає вимоги абз.1 п.п.2 п.7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», не заслуговують на увагу, так як, в якості підстави для відмови у проведенні обов`язкової реструктуризації зобов`язань за кредитним договором відповідачем такі не вказані при розгляді первинної заяви позивача та повторної поданої її заяви.

Позовні вимоги позивача в частині визнання проведеною реструктуризацію заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором ТЕО0CL від 21.04.2008, укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ «КБ «ПриватБанк» не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Право на захист є суб`єктивним правом певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Із системного аналізу ст. 2 ЦПК України, 15, 16 ЦК України вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників цивільних правовідносин.

Превентивний захист прав або інтересів на майбутнє судом не здійснюється, оскільки завданням цивільного судочинства є ефективний захист саме порушених прав.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем фактично процес реструктуризації розпочато не було.

Таким чином, вимоги позову ОСОБА_1 в даній частині є надмірними, заявлені передчасно і не можуть бути задоволені судом.

Таким чином, за встановлених судом обставин, на підставі поданих позивачем доказів, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 992,40 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати поважними причини пропуску строку на подання заяви ОСОБА_1 на реструктуризацію заборгованості за споживчим кредитним договором №ТЕО0GL від 21 квітня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Встановити ОСОБА_1 додатковий строк на подання заяви на реструктуризацію заборгованості за споживчим кредитним договором №ТЕО0GL від 21 квітня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» в іноземній валюті терміном на 3 (три) місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з Акціонерного Товариства «Комерційний банк «Приват Банк» на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Акціонерного товариства «Комерційний банк ПриватБанк, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд.1Д, .

Повне рішення складено 13 вересня 2022 року.

Головуючий П.В.Чир