Справа № 128/1163/22
РІШЕННЯ

Іменем України

13.09.2022 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Кострюкова Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на нерухоме майно,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Парпурівці Вінницького району Вінницької області помер його батько ОСОБА_2 та після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . За життя його батько ОСОБА_2 1 серпня 2005 року склав заповіт, згідно з яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів йому - ОСОБА_1 .

Вказує, що спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, чи інших спадкоємців за заповітом немає. Його мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на будинковолодіння, виданого 07 грудня 1988 року виконкомом Парпурівської сільської Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів № 167 від 23.05.1987 року, належав колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_2 . Відповідно до записів в погосподарських книгах станом на 15 квітня 1991 року двір відносився до категорії колгоспних. Членами колгоспного двору на цю дату згідно з записами в погосподарській книзі за 1991-1995 роки значилися ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Таким чином, позивач зазначає, що станом на 15 квітня 1991 року право власності на майно колгоспного двору, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , набули ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Зауважує, що згідно діючого на той час Закону України «Про власність» від 15.04.1991, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Позивач, посилаючись на ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу Української РСР, стверджує, що частка кожного члена колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року складала 1/3. Право власності кожного члена колгоспного двору на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 підтверджується записами в погосподарських книгах.

Вказує, що після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , спадщину прийняли спадкоємці першої черги, тобто він та його батько, оскільки були зареєстровані разом зі спадкодавцем і не відмовились від спадщини. Таким чином його частка та частка його батька в майні двору складали по 1/2 (1/3 + 1/6).

Зазначає, що після смерті його батька відкрилась спадщина на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , однак оформити у нотаріуса спадкові права після смерті батька на вказаний житловий будинок позивач не зміг, оскільки державний нотаріус Вінницької районної державної нотаріальної контори своєю постановою відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність доведення факту родинних відносин між ним та ОСОБА_2 , а також з тих підстав, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав колгоспному двору.

Оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами як на майно колгоспного двору в позасудовому порядку він не в змозі та потребує встановлення факту родинних відносин між ним та ОСОБА_2 , оскільки написання їхніх прізвищ є різним, проте факт, що ОСОБА_2 був його батьком підтверджується свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про одруження його батьків, виписками із погосподарської книги.

За вказаних обставин, позивач просить встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був його батьком та визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , частка в якому належить йому як члену колгоспного двору, а інша частка - в порядку спадкування.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою витребувано з Вінницької районної державної нотаріальної контори засвідчені копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2 (а.с. 43).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.08.2022 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду справи по суті (а.с. 55).

Відповідач передбаченим ст. 178 ЦПК України правом подачі відзиву не скористався.

В судове засідання учасники справи не з`явились, однак попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Байдак В.П., надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Представник відповідача Лука-Мелешківської сільської радиВінницького району Вінницької області подала суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, при вирішенні спору Лука-Мелешківська сільська рада покладається на розсуд суду.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Згідно копії паспорта ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Парпурівці Вінницького району Вінницької області (а.с. 11).

Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 26.07.1980 р. по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 в с. Парпурівці Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 05.06.2000(а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_2 у с. Парпурівці Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого виконкомом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області 19.10.2011(а.с. 14).

Згідно копії свідоцтва про право приватної власності на будинковолодіння № НОМЕР_1 від 07.12.1988, ціле домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_2 (а.с. 15).

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, а саме: усе своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, у тому числі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 , що підтверджується копією відповідного заповіту (а.с. 16).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , запис № 22 від 05.12.1957, виданого виконкомом Парпуровецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 17).

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 , ОСОБА_2 , 1928 р.н., і ОСОБА_4 , 1928 р.н., одружились 02.06.1952, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_5 (а.с. 18).

Відповідно до відомостей копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого ФОП ОСОБА_6 станом на 04.04.2022, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в цілому складається з: житлового будинку літ. А; веранди літ. а, сараю літ. Б, прибудови літ. б, сараю літ. В, убиральні літ. Е (а.с. 19 - 21).

Згідно виписок з погосподарської книги від 04.02.2022, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно погосподарської книги Парпуровецької сільської ради № 1, погосподарського номера 80, за 1986-1990 роки, погосподарського номера 82, за 1991-1995 роки, погосподарського номера 84, за 1996-2000 роки являвся головою домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22, 23, 25).

Відповідно до виписки з погосподарської книги від 27.04.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та його мати ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно погосподарської книги Парпуровецької сільської ради № 1, погосподарського номера НОМЕР_6 , за 1996-2000 роки, проживали в домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24).

Згідно виписки з погосподарської книги від 27.04.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно погосподарської книги Парпуровецької сільської ради № 1, погосподарського номера 80-1, за 2016-2020 роки, проживає, користується та розпоряджається домоволодінням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 154/02-31 від 31.01.2022, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 . Постанова державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори обґрунтована тим, що з наданих документів та використовуючи дані Державного реєстру актів цивільного стану громадян не можливо встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Крім того, у наданому свідоцтві № НОМЕР_1 про право особистої власності на домоволодіння зазначено, що ціле домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 дійсно належить колгоспному двору, голова якого ОСОБА_2 . Оформити свої спадкові права на житловий будинок спадкоємець не може, оскільки свідоцтво про право особистої власності не є документом, що свідчить про перебування його у власності спадкодавця, так як вказує, що двір є колгоспним, що не дає можливості реалізувати спадкові права (а.с. 27).

Згідно виписки з погосподарської книги № 04-15/183 від 01.07.2022, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно погосподарської книги Парпуровецької сільської ради № 1, погосподарського номера НОМЕР_7 , за 1986-1990 роки, являвся головою домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Членами двору були: дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та син ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 (а. с. 39 - 40).

Згідно виписки з погосподарської книги 04-15/182 від 01.07.2022, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно погосподарської книги Парпуровецької сільської ради № 1, погосподарського номера НОМЕР_8 , за 1991-1995 роки, являвся головою домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Членами двору були: дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та син ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач ОСОБА_1 не має можливості, в тому числі, через відсутність встановлення факту родинних відносин між ним та спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом) 154/02-31 від 31.01.2022 (а.с. 27).

Факт родинних відносин позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , а саме, що ОСОБА_2 був батьком позивача, крім свідоцтва про народження (а.с. 17) в частині імені та по-батькові позивача та його батька, підтверджується також копіями виписок з погосподарських книг (а.с. 39 - 42).

На виконання ухвали суду з Вінницької районної державної нотаріальної контори надійшла відповідь про те, що відповідно до Спадкового реєстру спадкоємці померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 до нотаріальної контори та приватних нотаріусів по питанню відкриття спадщини не звертались, спадкова справа не заводилась (а.с. 48).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 був батьком ОСОБА_1 , має для позивача юридичне значення, від встановлення даного факту залежить оформлення його спадкових прав після смерті батька. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про встановлення факту родинних відносин є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положеннями ст. 1218 ЦК України, встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, позивач є спадкоємцем за заповітом на спадкову частку в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 та не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька в нотаріальній конторі та оформити своє право власності на вказаний спадковий будинок, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 154/02-31 Вінницької районної державної нотаріальної контори від 31.01.2022 (а.с. 27).

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору.

Згідно ст.ст. 120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року), чинних на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної сумісної власності та розмір частки члена колгоспного двору визначався виходячи з рівності часток всіх членів двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови від 24.06.1983 № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» та в підпункті «г» пункту 6 постанови № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Тому враховуючи право кожного із членів колгоспного двору, які не втратили право на частку в ньому, на виділ його частки виходячи із засад рівності часток, та відсутність інших осіб, які претендують на частку в ньому, частки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у праві власності на будинковолодіння на час припинення існування колгоспних дворів були рівними та становили по 1/3 частці.

В подальшому, після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , за наслідком прийняття спадщини як спадкоємцями першої черги, що постійно проживали із спадкодавцем, що підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належало по 1/2 частці у праві власності на будинковолодіння (1/3 як члена колгоспного двору та 1/6 в порядку спадкування), та враховуючи, що ОСОБА_2 усе своє майно заповів ОСОБА_1 , позивачу по справі, який після смерті батька ОСОБА_2 спадщину прийняв, інші особи, які претендують на спадщину відсутні, позивач правомірно просить визнати за ним право власності на цілий житловий будинок,1/3 частка у праві власності на який належить йому як члену колишнього колгоспного двору, а 2/3 в порядку спадкування після смерті батьків, які також були членами колишнього колгоспного двору, іншого способу захисту своїх прав на вказане будинковолодіння, окрім судового, у нього немає, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1216-1218, 1223, 1235-1236, 1268 ЦК України, ст. ст. 19, 206, 211, 247, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Парпурівці Вінницького району Вінницької області, був батьком ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку літ. А; веранди літ. а, сараю літ. Б, прибудови літ. б, сараю літ. В, убиральні лі. Е.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Відповідач: Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області, місцезнаходження: вул. Центральна, 2, с. Лука-Мелешківська, Вінницького району, Вінницької області, поштовий індекс: 23234, .

Повний текст рішення складено 13.09.2022.

Суддя: