Номер провадження: 22-ц/813/798/22
Справа № 522/6949/15-ц
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Шлапак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер-Фінанс» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2021 року про відмову заміни боржника у виконавчому листі, постановлену під головуванням судді Науменко А.В., повний текст ухвали складений 14 грудня 2021 року, у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Астер-Фінанс» звернулося до суду з заявою про заміну боржника у виконавчому листі, в якій просило замінити боржника ОСОБА_1 на її правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області у виконавчому листі №522/6949/15-ц, виданому 03.11.2016 року Приморським районним судом м. Одеси.

В обґрунтування своєї заяви ТОВ «Фінансова компанія «Астер-Фінанс» зазначило, що

21.01.2016 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/6949/15-ц задоволений позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду набрало законної сили.

03 листопада 2016 року на виконання рішення суду виданий виконавчий лист.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2021 року замінено сторону виконавчого провадження з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Астер-Фінанс» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 522/6949/15-ц, виданого 03.11.2016 року Приморським районним судом м. Одеси.

16 листопада 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. виконавчий документ був повернутий стягувану.

Заявник вважає, що заміна боржника дасть змогу стягувану реалізувати своє право на реальне виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2021року у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Астер-Фінанс» про заміну боржника у виконавчому листі відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ТОВ «Фінансова компанія «Астер-Фінанс» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, заяву про заміну боржника задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд не взяв до уваги, що іпотечне майно належить Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, яка визнана іпотекодавцем за іпотечним договором, а тому є необхідність замінити боржника ОСОБА_1 на її правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області у виконавчому листі.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу, представник Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Одеській області, зазначає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, оскільки сторона може бути замінена правонаступником, якщо вона вибула під час виконавчого провадження, проте Управління на момент ухвалення рішення по справі вже було власником іпотечного майна. Тому Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області не може бути замінено на боржника в рамках даної справи під час виконання рішення.

Учасники справи про призначене судове засідання на 24 серпня 2022 року були сповіщені належним чином.

До суду від адвоката Чорного О.В., представника Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Одеській області надійшло клопотання про розгляд справи без участі заінтересованої сторони Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Одеській області та її представника.

Заяв, або клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені заяви ТОВ «Фінансова компанія «Астер-Фінанс» про заміну боржника у виконавчому листі, суд першої інстанції виходив із відсутності достатніх підстав для заміни боржника у виконавчому провадженні в рамках справи № 522/6949/15-ц.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За положеннями частин першої, другої, п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно статті 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Положеннями статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Проводячи аналіз наведених норм права, слід дійти висновку, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, у тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

З матеріалів справи вбачається, що 02.08.2019 року приватним виконавцем Одеського виконавчого округу Колечко Д.М. було отримано клопотання Первісного кредитора за вх. № 4674 про заміну сторони у виконавчому провадженні.

В даному клопотанні АТ «Райффайзен Банк Аваль» просило приватного виконавця Колечко Д.М. звернутись до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, а саме: замінити сторону виконавчого провадження з ОСОБА_1 на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області.

На виконання клопотання Первісного кредитора, приватний виконавець Колечко Д.М. подає 05.08.2019 року до Приморського районного суду м. Одеси заяву про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2019 року у задоволенні заяви приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 23 червня 2020 року, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2019 року скасовано.

Заяву приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Колечка Д.М. про заміну сторони (боржника) виконавчого провадження задоволено.

Замінено боржника ОСОБА_1 на її правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області у виконавчому провадженні з виконання виконавчого документа, виданого 03 листопада 2016 року Приморським районним судом м. Одеси по цивільній справі № 522/6949/15-ц.

В подальшому, постановою Верховного Суду постанова Одеського апеляційного Суду від 23 червня 2020 року скасована. Ухвала Приморського районного Суду м. Одеси по справі № 522/6949/15-11 залишена без змін.

Постановою КГС Верховного Суду від 06.02.2020 року в рамках справи № 916/2828/18, на яку посилається Новий кредитор було встановлено і Управлінням не заперечується, що Управління на підставі договору купівлі-продажу від 05.12.2007, укладеного між ним та ОСОБА_1 та визнаного дійсним в судовому порядку, з 19.02.2008 - з моменту державної реєстрації за ним права власності на предмет іпотеки є власником спірного майна (предмета іпотеки) та, відповідно набув статусу Іпотекодавця з усіма правами і обов`язками за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували на момент набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Верховний Суд у постанові від 01.09.2021 року, за результатами аналізу норм матеріального та процесуального, права робить висновок про те, що підставами процесуального правонаступництва можуть бути лише юридичні факти, які виникли під час процесу, а не до його початку.

Судом встановлено, що право власності на підставі вказаного вище по тексту судового рішення зареєстровано за Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Одеській області 19 лютого 2008 року КП «Бюро технічної інвентаризації».

Отже, 19 лютого 2008 року право власності на іпотечне майно перейшло від ОСОБА_1 до Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Одеській області (юридичний факт).

В подальшому, Первісний кредитор у 2015 році звертається до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, натомість, ОСОБА_1 вже не є власником іпотечного майна, а отже, вона є неналежним відповідачем по даній справі і не набула статусу боржника у розумінні матеріальних норм права, тому, вона не може бути замінена на правонаступника в рамках справи № 522/6949/15-ц.

Тобто, юридичний факт, який є підставою для процесуального правонаступництва виник до початку судового процесу, і тим більше не на етапі виконавчого провадження.

Суд першої інстанції взяв до уваги висновки Верховного Суду, які містяться у постанові від 01.09.2021 року, в якій підтверджується законність правової позиції Управління та вказано наступне:

«... Встановивши, що на момент розгляду цієї справи та ухвалення рішення (21 січня 2016 року) Управління було власником іпотечного майна, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав для процесуального правонаступництва у спірних правовідносинах, відповідно, підстав для задоволення заяви приватного виконавця про заміну боржника у виконавчому провадженні....».

У зв`язку з чим, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги посилання Нового кредитора на факт переходу права власності на іпотечне майно від ОСОБА_1 до Управління фонду, оскільки це не є достатньою підставою для заміни боржника у виконавчому провадженні в рамках справи № 522/6949/15-ц, що підтверджено правовою позицією Верховного Суду у постанові від 01.09.2021 року.

На підставі вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених заявником вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволені заяви про заміну боржника у виконавчому листі.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія «Астер-Фінанс» про те, що суд не взяв до уваги, що іпотечне майно належить Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області, яка визнана іпотекодавцем за іпотечним договором, а тому є необхідність замінити боржника ОСОБА_1 на її правонаступника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області у виконавчому листі,колегія суддів вважає безпідставними, оскільки сторона може бути замінена правонаступником, якщо вона вибула під час виконавчого провадження, проте Управління на момент ухвалення рішення по справі вже було власником іпотечного майна, тому Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Одеській області не може бути замінено на боржника в рамках даної справи під час виконання рішення.

Крім того, вказані доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

У відповідності з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Астер-Фінанс» залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2021року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 01 вересня 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ Т.В. Цюра