КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 752/28934/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8518/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Ратнікової В.М., Семенюк Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 04 березня 2022 року, постановлену під головуванням судді Колдіної О.О., у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року у справі № 752/28934/21 та зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 .

В обґрунтування своєї заяви зазначала, що 01 лютого 2022 року випадково дізналася, що ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року у справі № 752/28934/21 у якості забезпечення позову до подання позовної заяви було накладено арешт на її квартиру. Оскільки ухвалу постановлено 02 грудня 2021 року, відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України строк для подання позову закінчився 12 грудня 2021 року. Проте ОСОБА_1 у встановлений законом строк позовну заяву до суду подано не було, а наявність арешту та заборони вчинення дій щодо належного їй майна порушує її права як власника розпоряджатися належним їй майном (а.с. 36-37).

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 березня 2022 року заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі за заявою представника позивача про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, які застосовані відповідно до ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2021 року. Знято арешт з квартири АДРЕСА_1 . Знято заборону будь-яким особам вчиняти дії щодо квартири АДРЕСА_1 (а.с. 45-47).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 28 червня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мусатенко В.С. звернулась до суду з апеляційною скаргою, у якій просила скасувати оскаржувану ухвалу (а.с. 55-63).

В апеляційній скарзі адвокат Мусатенко В.С. зазначила доводи щодо задоволення позову по суті про визнання права власності на спадкове майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 з тих підстав, що квартира була заповіщена позивачу, натомість спадкодавець передала право власності на квартиру на підставі договору довічного утримання ОСОБА_2 , перебуваючи на обліку у психіатра.

Щодо незаконності та необґрунтованості ухвали вказувала, що для підготовки позову та збору доказів потрібен був час, тому позов був готовий до подання у лютому 2022 року, проте, 24 лютого 2022 року в Україні запровадили воєнний стан, пошта не працювала, а дістатися до суду не було можливо. Попри всі загрози у травні 2022 року позивач повернувся до Києва та 24 червня 2022 року звернувся до суду з позовом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила відмовити в задоволенні скарги, а оскаржувану ухвалу залишити без змін (а.с. 123-131).

У відповіді на відзив представник ОСОБА_1 - адвокат Мусатенко В.С. підтримала доводи апеляційної скарги та заперечувала доводи ОСОБА_2 викладені нею у відзиві (а.с. 179-184).

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Мусатенко В.С. підтримала скаргу і просила її задовольнити.

Інші особи, які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси, тобто належним чином, про що у справі є докази. Повідомлення ОСОБА_1 повернулось із відміткою працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною ним адресою, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від ОСОБА_1 до суду не надходили (а.с. 118-120)

Факт належного сповіщення апелянта ОСОБА_1 підтвердила в суді апеляційної інстанції його представник - адвокат Мусатенко В.С. про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 191).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ст. 131 ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, у листопаді 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мусатенко В.С. звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно (а.с. 2-5).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонено будь-яким особам вчиняти дії щодо квартири АДРЕСА_1 (а.с. 22-25).

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Згідно з ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Частиною 1, 2 ст. 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

За змістом ч. 13 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Задовольняючи заяву про скасування заходів забезпечення заяви суд першої інстанції виходив з того, що згідно інформації, що міститься в програмі документообігу суду КП «Д-3» ОСОБА_1 у визначений законом строк не звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 .

Колегія суддів погодилась з таким висновком суду, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України ОСОБА_1 повинен був пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року про забезпечення позову, проте, таких вимог закону не виконав, що є підставою для скасування заходів забезпечення позову, вжитих до його пред`явлення.

Доводи апеляційної скарги, що у лютому 2022 року позовна заява, до пред`явлення якої було вжито заходи забезпечення позову, була готова для подання, проте, 24 лютого 2022 року в Україні запроваджено воєнний стан, колегія суддів відхилила з огляду на те, що останнім днем для подання позову було 13 грудня 2021 року (десятий день з дня постановлення ухвали про забезпечення позову припадав на вихідний день 12 грудня 2021 року), натомість як вбачається з витягу з порталу Судової влади України ОСОБА_1 подав позов 24 червня 2022 року (а.с. 97).

Доводи апелянта, що йому був необхідний додатковий час для збирання відповідних доказів для обґрунтування і подачі позову до суду, суд апеляційної інстанції визнав неспроможними з огляду на положення ст.ст. 152, 158 ЦПК України, оскільки таких підстав для збереження раніше вжитих заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, у випадку неподання позовної заяви позивачем протягом строку визначеного процесуальним законом, ЦПК України не передбачає.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому не підлягає скасуванню.

Доводи апелянта цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ст.ст. 353, 389 ЦПК України, ухвала районного суду про скасування вжитих заходів забезпечення позову, після її перегляду в апеляційному порядку, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 04 березня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Дата складання повного судового рішення - 08 вересня 2022 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

Т.А. Семенюк