КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/12456/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/8016/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Рейнарт І.М., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Катющенко В.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 91 524,79 грн., з яких 90 509,59 грн. завдана майнова шкода та 1 015,20 грн. витрати на проведення експертного дослідження; всі судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 11 липня 2020 року під час проведення КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» гідравлічних випробувань теплових розподільчих мереж біля житлового будинку АДРЕСА_1 близько 13 год. 32 хв. стався прорив на зовнішній тепловій мережі, внаслідок вибуху водогону, та в результаті виходу води на поверхню було пошкоджено припаркований біля будинку легковий автомобіль Daewoo Matiz, р.н. НОМЕР_1 , належний позивачу на праві приватної власності. Прорив води на зовнішній тепловій мережі під час проведення КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» гідравлічних випробувань теплових розподільчих мереж біля житлового будинку свідчить про те, що відповідачем не здійснено забезпечення надійного транспортування води, не було впроваджено своєчасних заходів для запобігання дефектів теплових розподільних мереж біля житлового будинку, що призвело до прориву води на зовнішній тепловій мережі, в результаті чого було пошкоджено автомобіль, що належить позивачу. Тобто існує беззаперечний причинно-наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) відповідача з проведення гідравлічних випробувань теплових розподільних мереж, у зв`язку з чим стався прорив на зовнішній тепловій мережі з виходом води на поверхню, та пошкодженням автомобіля позивача. Отже відповідальною особою за завдану шкоду позивач вважає КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», у зв`язку з чим останнє зобов`язане відшкодувати завдані збитки. Відповідно до висновку експертного дослідження від 29 липня 2020 року матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ Daewoo Matiz, р.н. НОМЕР_1 внаслідок механічного пошкодження сторонніми об`єктами 11 липня 2020 року, становить 90 509,59 грн. Вартість проведення експертного дослідження складає 1 015,20 грн. Відповідач відмовився добровільно задовольнити вимоги позивача, посилаючись на протиправність дій позивача з розміщення свого автомобіля на спеціально облаштованій стоянці. Такі дії відповідача є незаконними та необґрунтованими, оскільки автомобіль позивача було припарковано на прибудинковій стоянці, у повній відповідності до правил дорожнього руху (т. 1 а.с. 1-5).

У відзиві на позовну заяву представник КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» Симоненко В.В. просив відмовити позивачу у задоволенні позову, вважаючи, що позивачем не надано підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданою позивачу майновою шкодою, відсутні докази того, що пошкодження автомобіля сталося з вини відповідача. Звертав увагу на те, що позивач залишила припаркованим свій автомобіль не у спеціально відведеному місці, а у дворі будинку у житловій зоні поза спеціально відведеним для цього місцем, оскільки на прибудинковій території не виділено зону для паркування автомобілів. Щодо висновку судового експерта, то у ньому відсутнє обґрунтування, чому саме такий коефіцієнт було застосовано, що суттєво впливає на ціну відновлення транспортного засобу позивача. Вважає, що експерт свідомо завищив ціни на запасні частини. Крім того, у висновку не було зазначено дату проведення огляду автомобіля та не вказано адресу де проводився огляд. Вважає, що у діях КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» не вбачається складу цивільного правопорушення, а тому підстав для відшкодування збитків немає (т. 1 а.с. 47-49).

Позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що факт прориву на зовнішній тепловій мережі під час проведення відповідачем гідравлічних випробувань теплових розподільчих мереж біля житлового будинку АДРЕСА_1 , що стався 11 липня 2020 року, та в результаті чого було завдано шкоди майну громадян, зокрема позивача, був широко висвітлений засобами масової інформації, зокрема виданням «Наш Київ Новини» у статті, що міститься у мережі «Інтернет», за посиланням, де наявне зокрема фото автомобіля позивача, який руйнується в результаті прориву теплової мережі. Визнаючи власні протиправні дії, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» за свій кошт відремонтувало теплову мережу та асфальтове покриття на місці події. Стоянка належного позивачу автомобіля відбувалась з дотриманням вимог п. 15.1 Правил дорожнього руху України, у спеціально відведеному місці та за відсутності будь-яких забороняючих знаків (т. 1 а.с. 56-59).

У своїх запереченнях на відповідь на відзив відповідач наполягав на відмові у задоволенні позову та звертав увагу на те, що планові гідравлічні випробування теплових мереж завжди виконуються згідно плану та графіку із завчасним попередженням під особистий підпис представників балансоутримувачів прибудинкових територій, де планується проведення випробувань. Так, 15 червня 2020 року керівником РТМ «Дарниця» СП «КТМ» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» вручено під особистий підпис припис-попередження про випробування щільності теплових мереж керівникам ЖБК «Вища школа №1», ЖБК «Вища шкода № 2» (в управлінні та на балансі вказаних ЖБК перебуває будинок АДРЕСА_1 ). Також представників ЖБК було повідомлено про гідравлічні випробування на нарадах у районних державних адміністраціях та на сайті КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Приписи-попередження містять вимогу до вказаних ЖБК щодо здійснення необхідних організаційних заходів забезпечення безпеки підвідомчих об`єктів під час виконання випробувань на щільність теплових мереж, зокрема, заборонити знаходження людей, а також паркування та стоянку автотранспорту. Тому вважає, що для повного з`ясування обставин справи необхідно залучити у якості третьої особи ЖБК «Вища школа №1» (т. 1 а.с. 76-78).

Позивач подала відповідь на заперечення на позовну заяву, де просила позов задовольнити у повному обсязі (т. 1 а.с. 102-106).

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про відшкодування шкоди задоволено. Стягнуто з КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на користь ОСОБА_1 завдану майнову шкоду у розмірі 90 509,59 грн., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1 015,20 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 9 150,00 грн. та судовий збір у розмірі 915,25 грн., а всього 101 590 грн. 04 коп. (т. 1 а.с. 185-188).

Не погодившись з рішенням районного суду, 01 червня 2022 року представник КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» - адвокат Швиденко В.А. звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю (т. 1 а.с. 193-242).

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що дії КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» по проведенню гідравлічних випробувань теплових мереж є виключно правомірними та законними, направлені на державний нагляд (контроль) у сфері теплопостачання, а тому вказана правомірність поведінки виключає відповідальність. Вважає, що в діях відповідача відсутній склад правопорушення, не доведено факту неправомірної поведінки, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, відсутні факти та докази, що підтверджують наявність вини підприємства. Балансоутримувачі прибудинкових територій своєчасно повідомлені про проведення гідравлічних випробувань теплових мереж під особистий підпис, що також передбачено у договорі про співпрацю, не вжили усіх заходів щодо запобігання аварійних та нещасних випадків.

Вказувала, що матеріали справи поліції та позовна заява містять суперечливі обставини, що не дозволяють зробити однозначні висновки щодо місця розташування автомобіля позивача та коли було завдано пошкоджень. Судом не було з`ясовано питання щодо фактичного розташування транспортного засобу місця отримання ним ушкоджень, і в матеріалах справи відсутні документи та докази щодо фактичного місця розміщення транспортного засобу позивача. Самовільне розташування транспортного засобу в охоронних зонах теплових мереж є грубим порушенням Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, а відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «про автомобільний транспорт» власникам транспортних засобів забороняється зберігання їх у житлових зонах поза спеціально відведеними для цього майданчиками.

Посилалася на те, що висновок експерта не може бути допустимим доказом у справі, оскільки у ньому не зазначено, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і він підготовлений для подання до суду.

У наданому позивачкою до суду акті наданих послуг правничої допомоги немає доказів які саме послуги та скільки було використано часу адвокатом на їх надання, що свідчить про необґрунтованість заявленого розміру витрат на правничу допомогу.

15 липня 2022 року від ОСОБА_1 до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивачка заперечувала проти доводів апелянта, просила скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін (т. 2 а.с. 25-30).

03 серпня 2022 року від представника апелянта КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» - адвоката Швиденко В.А. надійшли письмові пояснення в яких висловлені заперечення проти доводів позивачки, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, та наголошено на правомірності дій відповідача (т. 2 а.с. 31-34).

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 липня 2020 року близько 13 год. 32 хв. біля будинку № 7/2 по вулиці І. Миколайчука в м. Києві, під час проведення КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» гідравлічних випробувань теплових розподільчих мереж, стався прорив на тепловій мережі, що відповідач не заперечує.

Крім того, факт аварійного прориву трубопроводу біля житлового будинку АДРЕСА_1 , що стався 11 липня 2020 під час проведення гідравлічних випробувань теплових розподільчих мереж, внаслідок чого стався виток води назовні, підтверджується іншими наявними у справі доказами з фотографіями події (т. 1 а.с. 57).

ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Daewoo Matiz, р.н. НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (т. 1 а.с. 9).

Згідно висновку експертного дослідження матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 29 липня 2020 року № 13-3/558, проведеного судовим експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Тимченко Г.В., матеріальний збиток, завданий власнику колісного транспортного засобу Daewoo Matiz, р.н. НОМЕР_1 , внаслідок механічного пошкодження сторонніми об`єктами, становить 90 509,59 грн. (т. 1 а.с. 11-33).

У зв`язку з пошкодженням автомобіля внаслідок прориву на зовнішній тепловій мережі, 11 липня 2020 року позивач звернулася до органів Національної поліції та отримала лист № 9737/125/50/03-2020 від 23 липня 2020 року, де зазначено, що у відносинах між сторонами відсутнє кримінальне правопорушення, убачаються цивільно-правові відносини та рекомендовано звернутися до суду за відшкодуванням матеріальних та моральних збитків (т. 1 а.с. 34).

11 серпня 2020 року позивач звернулася до відповідача з претензією з пропозицією у семиденний термін визнати претензію та повідомити про готовність перерахувати на її користь завдану шкоду у розмірі 91 524,79 грн (т. 1 а.с. 35-38).

У своїй відповіді від 20 серпня 2020 року КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» повідомило позивача про відсутність правових підстав для виплати відшкодування в розмірі 91 524,79 грн., оскільки підприємством вживаються усі належні заходи для з`ясування питання правомірності розташування автомобіля в охоронних зонах теплових мереж житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 39).

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яки особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ст. 1166 ЦК України обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди.

У пункті 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічний правовий висновок також міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14 та постановах Верховного Суду: від 11 грудня 2018 року у справі №759/4781/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №203/2378/14-ц та від 28 серпня 2019 року у справі № 638/20603/16.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши та надавши оцінку всім поданим сторонами у встановленому порядку доказам та наведеним ними доводам та запереченням за своїм внутрішнім переконанням, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про завдана ОСОБА_1 майнова шкода, шляхом пошкодження належного їй автомобіля, сталася з вини КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», що ним не спростовано належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд відхилив доводи скарги з посиланням на те, що відповідальність у даному випадку має нести ЖБК «Вища школа № 1», на балансі в якого знаходиться прибудинкова територія, де стояв пошкоджений автомобіль, з огляду на наступне.

Порядок проведення випробувань джерел теплової енергії регулюється нормами постанови Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією», наказу Міністерства палива та енергетики України «Про затвердження Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж» від 14 лютого 2007 року № 71 та нормами наказу Міністерства палива та енергетики України, Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 10 грудня 2008 року № 620/378 «Про затвердження Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду».

Графік проведення гідравлічних випробувань складається компанією та затверджується Київською міською державною адміністрацією заздалегідь. Також з термінами гідравлічних випробувань тепломереж, які визначено графіком, узгоджуються інші роботи: графіки проведення ремонтів та роботи основного обладнання теплоджерел; графіки проведення планових ремонтів обладнання теплових мереж; фінансові плани роботи філіалів та інших підрозділів компанії, графіки роботи персоналу тощо.

Основні організаційні і технічні вимоги до безпечної, надійної та економічної експлуатації джерел теплопостачання, теплофікаційних тепловикористовувальних установок, теплових мереж, систем опалення та вентиляції, гарячого водопостачання, збирання і повернення конденсату, водопідготовки, в також засобів вимірювальної техніки встановлено Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року № 71.

Згідно з пунктом 6.3.7 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року № 71, організацією, що експлуатує теплову мережу, має бути забезпечено справність огороджувальних конструкцій, що перешкоджають доступу сторонніх осіб до устаткування і до запірно-регулювальної арматури, та здійснено контроль за підтриманням в належному стані шляхів доступу до об`єктів мережі, а також за дорожніми покриттями і плануванням поверхонь над підземними спорудами.

У місцях прокладання трубопроводів теплових мереж забороняється спорудження будівель, розміщення автозаправних станцій, гаражів, ринків, стоянок, складування, насадження дерев і багаторічних кущів у межах охоронних зон на віддалі менше ніж 3 м від проекції на поверхню землі краю будівельних конструкцій теплової мережі підземної канальної прокладки та повітряної прокладки або від проекції на землю краю трубопроводів теплових мереж безканальної прокладки.

Аналіз вказаних нормативних актів свідчить про те, що до обов`язків КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» входило не тільки здійснення гідравлічних випробувань тепломереж, а і контроль за їх станом.

Пошкодження належного позивачу автомобіля сталося внаслідок прориву на тепловій мережі, що свідчить про знаходження теплової мережі у дефектному стані через неналежне впровадження заходів із запобігання виникнення дефектів теплових мереж з боку відповідача, що є порушення положень Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року № 71.

За таких обставин, саме відповідач є відповідальною за заподіяну в даному випадку шкоду, який не забезпечив вчинення ефективних та своєчасних дій з належного збереження, реконструкції, ремонту та експлуатації майна, а саме - на ділянці теплових мереж біля житлового будинку АДРЕСА_1 , переданих йому в управління.

Заперечуючи свою вину відповідач подав до суду першої інстанції копії приписів-попереджень, адресованих відповідачем житлово-експлуатуючим організаціям за адресами по АДРЕСА_2 та буд. АДРЕСА_1 , в яких повідомлялось, що випробувальні роботи на щільність теплових мереж будуть проводитись з 23 червня до 08 липня 2020 року включно (т. 1 а.с. 84-85).

При цьому, як було встановлено судом, автомобіль позивача був пошкоджений внаслідок прориву трубопроводів теплових мереж 11 липня 2020 року.

Відповідач посилався на те, що у листі від 07 липня 2020 року заступником голови Київської міської державної адміністрації Пантелеєвим П. погоджено проведення гідравлічних випробувань теплових мереж на щільність та міцність по зоні теплопостачання ТЕЦ-5, ТМ-1, 2, 8 до 15 липня 2020 року включно (т. 1 а.с. 96).

У той же час відповідачем не надано жодного доказу того, що житлово-експлуатуючі організації за адресами по АДРЕСА_2 та буд. АДРЕСА_1 , були попереджені відповідачем про подовження терміну виконання випробувань теплових мереж після 08 липня 2020 року.

Таким чином, апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги щодо відсутності його відповідальності за завдану шкоду, оскільки підприємство, нібито, завчасно попередило про проведення випробування житлово-комунальну організацію, яка здійснює експлуатацію житлового будинку, біля якого знаходився автомобіль позивача, яка і повинна була попередити всіх мешканців про те, що такі роботи будуть проводиться з метою уникнення ризиків пошкодження майна, так як відповідач жодного доказу на підтвердження цієї обставини до суду першої інстанції не подавав. У прийнятті нових доказів на стадії апеляційного перегляду справи судом слід відмовити, з огляду на ст.. 367 ЦПК України та те, що відповідач повинен був подати всі докази разом з відзивом на позов, проте свого обов`язку не виконав та не навів належних підстав подання таких доказів до суду апеляційної інстанції, оскільки учасники справи наділені правом на подання доказів до апеляційного суду лише у випадку неможливості їх надати до суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів відхилила посилання відповідача на те, що пошкоджений автомобіль був розміщений позивачем на охоронній зоні з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» охоронні зони магістральних теплових мереж встановлюються уздовж наземних, надземних і підземних трубопроводів у вигляді території, що віддалена на певну відстань по обидва боки від крайніх елементів конструкції теплових мереж та по периметру наземних споруд на визначеній відстані.

У межах охоронних зон магістральних теплових мереж забороняється виконувати будь-які дії, що можуть порушити стабільну роботу об`єктів теплових мереж, спричинити їх пошкодження, нещасні випадки або перешкоджають виконанню планових, аварійно-рятувальних та відновлювальних робіт.

Підприємства, установи та організації, а також громадяни в межах охоронних зон магістральних теплових мереж зобов`язані виконувати вимоги підприємства, що експлуатує магістральні теплові мережі, спрямовані на забезпечення їх захисту і запобігання нещасним випадкам.

Підприємство, що експлуатує магістральні теплові мережі, в установленому порядку видає підприємствам, установам та організаціям, а також громадянам письмові дозволи на використання земель або виконання дозволених видів робіт у межах охоронних зон теплових мереж.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» спеціальні зони об`єктів енергетики зазначаються у схемах землеустрою і техніко-економічному обґрунтуванні використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектах землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, проектах землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), іншій визначеній законом документації із землеустрою.

Межі спеціальних зон об`єктів енергетики зазначаються у документації із землеустрою з часу надання земельної ділянки для будівництва відповідного об`єкта та, у разі необхідності, встановлюються в натурі (на місцевості) і позначаються відповідними попереджувальними знаками.

Власникам і користувачам земельних ділянок, на які встановлено обмеження та обтяження, видається кадастровий план їх земельних ділянок з нанесеними межами спеціальних зон, а також письмовий перелік обмежень та обтяжень щодо використання земель у цих зонах.

Власники і користувачі земельних ділянок, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, що експлуатують об`єкти енергетики, повинні вживати заходів щодо охорони об`єктів енергетики та дотримання встановлених обмежень та обтяжень у використанні земель у межах спеціальних зон, передбачених документацією із землеустрою.

Особи, на користь яких встановлені обмеження щодо використання земель у межах охоронних та інших зон об`єктів енергетики, повинні вимагати від власників і користувачів земельних ділянок дотримання таких обмежень та обтяжень.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про автомобільний транспорт» власникам (користувачам) транспортних засобів забороняється зберігання їх у житлових зонах поза спеціально відведеними для цього майданчиками.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем не доведеного того факту, що в момент прориву трубопроводу теплової мережі автомобіль позивача знаходився в охоронній зоні теплових мереж чи поза спеціально відведеними для паркування майданчиками, оскільки відповідних доказів не було надано, натомість з наданих до районного суду доказів, зокрема фотографій місця події, не вбачається забороняючих знаків чи огородження території в місці, де стояв автомобіль позивача.

Поклавши на відповідача відповідальність за спричинення шкоди позивачу за вказаних вище обставин, суд першої інстанції правильно вказав на причинний зв`язок між не забезпеченням (бездіяльність) відповідачем в порушення п. 6.3.7. Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року № 71 ефективних та своєчасних дій з належного збереження, реконструкції, ремонту та експлуатації майна, яке було передано йому в управління, та проривом води, внаслідок чого було пошкоджено майно позивача.

Згідно висновку експертного дослідження матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 29 липня 2020 року № 13-3/558, проведеного судовим експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Тимченко Г.В., матеріальний збиток, завданий власнику колісного транспортного засобу Daewoo Matiz, р.н. НОМЕР_1 , внаслідок механічного пошкодження сторонніми об`єктами, становить 90 509,59 грн. (т. 1 а.с. 11-33).

В апеляційній скарзі відповідач стверджував, що вказаний висновок експерта не є належним та допустимим доказом, оскільки у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду.

Аналізуючи наданий позивачем висновок експертного дослідження вартості збитку, апеляційний суд вважає, що цей доказ відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про оцінку майна та майнових прав та професійну оціночну діяльність», яким зокрема передбачено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновок про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності.

Посилання відповідача на те, що його представника не було викликано для огляду пошкодженого автомобіля під час здійснення оцінки колегія суддів відхилила з огляду на те, що позивач 13 липня 2020 року та 21 липня 2020 року зверталася до КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» з заявами про направлення представника для участі у проведенні огляду, однак представник на огляд не прибув (т. 1 а.с. 60-61).

Відповідач на спростування наданого позивачем доказу розміру спричиненої шкоди до суду іншого висновку не надав, але заявляв клопотання про проведення експертизи в суді першої інстанції, яку було призначено судом, проте, не проведено Київським НДІСЕ МЮ України з посиланням на неможливість надання висновку у зв`язку з частковим відновленням автомобіля.

Доводи про відсутність встановлення органами поліції обставин пошкодження автомобіля позивача, причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженням автомобіля та проривом труби 11 липня 2020 року на вул. Івана Миколайчука, 7/2 в місті Києві не впливають на законність рішення, оскільки такий зв`язок був встановлений судом в межах розгляду даної справи, що не звільняє КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», як балансоутримувача тепломережі де стався розрив труби та надавача послуг з теплопостачання, від відповідальності за заподіяну позивачу шкоду і не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Апеляційним судом було відмовлено у задоволенні клопотання КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про поновлення строку на надання документів та нові докази не були прийняті відповідно до ст. 367 ЦПК України з огляду на те, що відповідач повинен був подати всі докази разом з відзивом на позов, який наявний в матеріалах справи, проте, свого обов`язку не виконав та не навів поважних причин неподання доказів до суду першої інстанції чи неможливості їх подання, які були наявні у відповідача на час розгляду справи судом першої інстанції, а тому суд ухвалював рішення на підставі наявних доказів, поданих в межах строків, визначених Законом (т. 1 а.с. 212-213).

Отже, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 довела факт завдання їй шкоди, шляхом пошкодження її автомобіля діями відповідача, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», у свою чергу, не спростувало своєї вини, що було його процесуальним обов`язком відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, ч. 1 ст. 1166 ЦК України суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про розподіл судових витрат.

Так, стороною позивача в позовній заяві було заявлено про орієнтовний розподіл судових витрат, у т.ч. витрат на правничу допомогу адвоката (т. 1 а.с. 1-5).

До районного суду стороною позивача були надані Договір №05/08-20 від 01 серпня 2020 року про надання правової допомоги, яким визначений гонорар адвоката в сумі 9150 грн. (пункт 4.1 Договору), Акт виконаних робіт від 26 липня 2021 року, банківські квитанції про сплату ОСОБА_1 за надання правової допомоги (т. 1 а.с. 63-68, 167-171).

Розмір витрат на правничу допомогу в сумі 9150 грн., сплачених позивачкою, суд апеляційної інстанції визнав співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на їх виконання, а тому, таким, що підлягає стягненню із відповідача на користь позивачки.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

І.М. Рейнарт

В.М. Ратнікова