Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 712/4165/19

Провадження № 2/712/36/22

08 вересня 2022 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання Шевченко О.П.

позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2 та її представника адвоката Топора І.О

представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Стратілатова К. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватне підприємство "Надія", ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог та аргументів учасників справи

25 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особи: ОСОБА_3 , Приватне підприємство "Надія", посилаючись на те, що 06.09.2003 між сторонами укладений шлюб, розірваний рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.02.2019. Під час шлюбу 14.05.2015 ОСОБА_2 був укладений договір №35-219/15 з ПП "Надія" про зобов`язання вказаного підприємства виконати будівельно-монтажні роботи з будівництва двокімнатної квартири АДРЕСА_1 з передачею після здачі в експлуатацію у власність відповідачці ОСОБА_2 як пайовику, а також зобов`язання пайовика прийняти предмет договору у власність і здійснити оплату вартості предмета договору, а саме 581 708,00 грн. Вказаний договір був укладений відповідачкою в присутності позивача та з його згоди в інтересах сім`ї. Оплату вартості предмета договору №35-219/15 в повному обсязі було здійснено сторонами шляхом внесення платежів 15.05.2015 р., 18.05.2015 р., 19.05.2015 р. та 20.05.2015 р. Вказує, що предмет договору №35-219/15 є спільною сумісною власністю подружжя та частки подружжя у спільному майні є рівними. На даний час між сторонами не досягнуто згоди щодо поділу вказаного майна. 11.12.2018 року був виданий сертифікат, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта "Будівництво багатоповерхового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями по АДРЕСА_2 ", що підтверджує факт прийняття вказаного будинку в експлуатацію. Також Управлінням ДАБК ЧМР позивачу було повідомлено, що забудовником вказаного будинку було ПАТ "Житлобуд". Таким чином, вказаний будинок був прийнятий в експлуатацію 11.12.2018 року, в зв`язку з чим згідно з п.1.1 договору №35-219/15, ПП "Надія" зобов`язане було передати предмет договору №35-219/15 відповідачу ОСОБА_2 , а відповідач прийняти його. На звернення із запитом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачем отримано інформацію у вигляді інформаційної довідки про здійснену Департаментом організаційного забезпечення ЧМР 28.01.2019 державної реєстрації об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_3 з присвоєнням реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна 101, із зазначенням власника - ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а серед підстав виникнення права власності договір № 35-219/15, від 14.05.2015 року. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд: 1)визнати предмет договору від 14.05.2015 №35-219/15, укладеного між ПП «Надія» та ОСОБА_2 , а саме - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , який було прийнято в експлуатацію 11.12.2018 року, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; 2) задовольнити клопотання про витребування доказів у приватного підприємства «Надія» та Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради; 3) при підтвердженні факту того, що зареєстрований за номером 101 об`єкт нерухомого майна, а саме квартира АДРЕСА_3 , є предметом договору від 14.05.2015 №35-219/15 між ПП «Надія» і ОСОБА_2 та є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : визнати недійсними документальні матеріали (договори, угоди тощо), шляхом укладення яких відбулась уступка предмету зазначеного в цьому пункті договору на користь третьої особи (третіх осіб) та, як наслідок, які слугували підставою для виникнення у ОСОБА_3 права власності на вказаний у цьому ж пункті об`єкт нерухомого майна; скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна номер 101, а саме квартиру АДРЕСА_3 , зареєстрованого за ОСОБА_3 , визнавши недійсними документальні матеріали про право власності зазначеної особи на вказаний у цьому ж пункті об`єкт нерухомого майна; поділити об`єкт нерухомого майна, що є прийнятим в експлуатацію предметом договору від 14.05.2015 №35-219/15, укладеного між ПП «Надія» та ОСОБА_2 , а саме - двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 , визнавши за ОСОБА_1 , і відповідачем ОСОБА_2 , право власності на 1/2 частину зазначеної квартири за кожним, припинивши наше право спільної сумісної власності на неї;зобов`язати ПП «Надія» видати ОСОБА_1 , документальні матеріали стосовно прийнятого в експлуатацію предмета договору від 14.05.2015 №35-219/15, укладеного між зазначеним підприємством і ОСОБА_2 , а саме - двокімнатної квартири АДРЕСА_4 в обсязі, необхідному для державної реєстрації права власності на належний об`єкт нерухомого майна.

13 травня 2019 року відповідач ОСОБА_2 скерувала до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтувала тим, що дана квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та не є об`єктом спільної сумісно власності подружжя, не була придбана за спільні сімейні кошти. Всі сімейні кошти витрачались на придбання іншої квартири, а саме АДРЕСА_5 за договором купівлі-продажу від 21.12.2019 року на ім`я ОСОБА_1 . На придбання спірної квартири відповідач витрачала особисті кошти, які отримала від продажу особистого майна. На підставі договору дарування від 19.06.1993 року відповідачу на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_6 . Дана квартира була їй подарована до шлюбу та 02.12.2008 року продана за 233 841,80 грн. і кошти від її продажу вкладені в придбання квартири АДРЕСА_7 . 28 липня 2010 року нею був укладений Договір пайової участі в будівництві № 17-25/10 з ПП «Надія». За цим договором вона сплатила пайові внески. 13 грудня 2011 року за актом прийому-передачі відповідачу була передана у власність АДРЕСА_7 . В подальшому 28.05.2012 року Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської рад відповідачу було видано Свідоцтво на право приватної власності на вказану квартиру. В той час, коли необхідно було сплачувати кошти за квартиру АДРЕСА_3 відповідачка ОСОБА_2 займалась продажем належної відповідачу квартири АДРЕСА_7 . Продати квартиру відповідач не встигла. ЇЇ мати ОСОБА_3 27 березня 2015 року продала належну їй квартиру АДРЕСА_8 . Кошти від продажу даної квартири вона надала особисто відповідачу для сплати внесків за квартиру АДРЕСА_3 .

13 листопада 2015 року відповідач продала належну їй на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_7 і кошти повернула ОСОБА_3 . Вказані обставини підтверджуються копіями договорів купівлі-продажу нерухомості та показами свідків. ОСОБА_1 достовірно відомо, що спірна квартира придбана за її особисті кошти. Ніяких заперечень з даного приводу він не висловлював. При відчуженні квартири АДРЕСА_7 ОСОБА_1 давав нотаріально посвідчену письмову згоду на продаж. Укладаючи договір майнових прав №35-219/15 від 14.05.2015 року відповідач повідомляла ПП «Надія», що на виконання договору нею сплачувались кошти, які не є спільною сумісною власністю подружжя.

03 вересня 2018 року відповідач уступила право вимоги на об`єкт інвестування, а саме квартиру АДРЕСА_3 своїй матері ОСОБА_3 . Сума внесених коштів за договором становила 581 708,00 грн. В подальшому вартість квартири була збільшена до 619 920,00 грн. і необхідно було доплачувати різницю у вартості об`єкта інвестування. ОСОБА_3 сплатила кошти на придбання квартири АДРЕСА_3 додатково в сумі 38 212,00 грн. за договором про дольову участь. Вказана квартира була за Актом прийому-передачі від 28 січня 2019 року передана ОСОБА_3 , після чого остання зареєструвала своє право власності в Державному реєстрі речових прав.

Таким чином, ОСОБА_1 не має ніякого відношення до даної квартири, а тому його вимоги не підлягають задоволенню. Твердження ОСОБА_1 про те, що дана квартира придбана за рахунок заощаджень від його заробітної плати не відповідають дійсності. В цей період відповідачка перебувала в декретній відпусті по догляду за дитиною і всі кошти йшли на утримання і виховання дитини. Крім того, 10.09.2013 року подружжям був придбаний автомобіль HONDA ACCORD, 2005 року випуску. Просить врахувати вищевикладене і відмовити ОСОБА_1 в позові повністю.

13 травня 2019 року третя особа ОСОБА_3 скерувала до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтувала тим, що під час шлюбу з ОСОБА_1 14.05.2015 р. її дочкою, ОСОБА_2 було укладено договір № 35-219/15 з приватним підприємством "Надія" про зобов`язання зазначеного підприємства виконати будівельно-монтажні роботи з будівництва предмета договору двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , який після здачі в експлуатацію передати ОСОБА_2 , а також зобов`язання ОСОБА_2 як пайовика, прийняти предмет договору у власність і здійснити оплату вартості предмета договору, а саме 581 708, 00 грн. Після уточнення площі квартир після будівництва та проведення технічної інвентаризації вартість предмету договору змінено на 619 920, 00 грн.

Позивач наголошує, що зазначену оплату було здійснено, зокрема, за рахунок отриманого ним за місцем проходження військової служби в Управлінні Служби безпеки України в Черкаській області грошового забезпечення, заощадженого за період з 2001 року по дату укладення договору. Вона заперечує вище викладене, так як це не відповідає дійсності. ЇЇ донька та позивач, проживаючи у шлюбі у період з 2001 року по дату укладення відповідного договору не мали можливості жодним чином заощадити 619 920,00 грн. ОСОБА_2 у період з 2008 року по 2011 року перебувала в декретній відпустці, а тому дохід родини був мінімальним, адже основним джерелом доходу була заробітна плата ОСОБА_1 . Подружжям під час шлюбу було придбано квартиру АДРЕСА_5 загальною площею 87,0 м2 житловою площею 43,6 м2, вартістю 392 980, 00 грн. Дану квартиру було придбано в кредит, що підтверджується кредитним договором № 11 від 21.12.2009 р. та договором іпотеки квартири придбаної за рахунок коштів пільгового довготермінового кредиту від 02.03.2010 р. Тобто у останніх були зобов`язання з виплати кредиту. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у період визначений останнім у позовній заяві також було придбано автомобіль марки HONDA ACCORD. Родині не вистачало їхнього власного грошового забезпечення і тому вона зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , за життя останнього, були змушені допомагати їм фінансово.

Квартира АДРЕСА_3 не є об`єктом спільної власності, а тому не може бути предметом поділу. Дана квартира належить їй на праві приватної власності і тому ОСОБА_1 до квартири ніякого відношення немає. Квартира не була придбана за спільні сімейні кошти.

27.03.2015 р. вона продала свою квартиру АДРЕСА_8 і за отримані кошти планувала придбати квартиру в м. Черкаси. Проте, так як вона сильно захворіла та не мала змоги займатися пошуком нової квартири, то попросила цим зайнятися свою дочку, ОСОБА_2 . З дочкою в них хороші довірчі відносини, тому в її порядності не сумнівалася. Позивачу достеменно відома ця інформація, дане рішення він підтримував та жодним чином не заперечував.

У зв`язку з вище викладеним її дочка і уклала договір пайової участі. Всі внески сплачувалися нею виключно за її власні кошти, які вона отримала від продажу квартири.

В подальшому, коли її стан здоров`я нормалізувався, дочка переуступила права та обов`язки, наділені їй договором № 35-219/15 їй, як законному власнику.

17 травня 2019 року відповідачка ОСОБА_2 скерувала до суду зустрічну позовну заяву, яку обґрунтувала тим, що з позивачем вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 січня 2003 року. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 лютого 2019 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 листопада 2018 року з ОСОБА_1 стягнуто на її користь аліменти на утриманні дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку та доходів. Також цим судовим рішенням з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку та доходів починаючи з 27.08.2018 року і до досягнення ОСОБА_8 трьохрічного віку. В період шлюбу, 10.09.2013 року ними придбаний автомобіль HONDA ACCORD, 2005 випуску, держномер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 за 125 000,00 гривень, що є еквівалентом 15500 доларів США. В теперішній час ринкова вартість даного автомобіля становить 243 000,00 гривень. В разі якщо відповідач по справі не буде згідний з ринковою ціною даного автомобіля, то мною заявлено клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Вони не змогли домовитись з приводу поділу даного автомобіля, а тому він повинен бути поділений між сторонами в судовому порядку. Так як автомобіль є неподільною річчю, а тому повинен бути залишений у власності ОСОБА_1 зі стягненням на її користь грошової компенсації в розмірі 121 500,00 гривень за 1/2 частину даного автомобіля.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на автомобіль HONDA ACCORD, 2005 року випуску, держномер НОМЕР_4 , номер шасі (кузова, НОМЕР_3 . Стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію за Ѕ частини автомобіля в розмірі 121500,00 гривень. Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь судові витрати, понесені по сплаті судового збору та витрати за надання правничої допомоги адвокатом.

10 червня 2019 року позивач ОСОБА_1 скерував до суду відповідь на відзив, який обґрунтував тим, що відповідачка ОСОБА_2 у своєму відзиві на позовну заяву зазначила, що оплату вартості предмету договору від 14.05.2015 № 35-219/15 між ПП «Надія» і нею було здійснено нібито за кошти, передані їй її ж матір`ю ОСОБА_3 , яка 27.03.2015 продала належну їй квартиру АДРЕСА_8 , однак відповідно до інформації у вигляді інформаційної довідки про те, що станом на поточний 2019 рік власником квартири АДРЕСА_8 значиться ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 05.10.2006. Таким чином, факт здійснення ОСОБА_3 продажу квартири АДРЕСА_8 не має офіційного підтвердження. Крім того, підписання ОСОБА_9 договору на тимчасово окупованій території вактично є схваленням посяганням на територіальну цілісність держави.

Зазначена відповідачем у відзиві інформація про те, що на придбання квартири АДРЕСА_3 вона нібито витрачала особисті кошти, які не є спільними сімейними та які вона отримала від продажу особистого майна, а саме квартири АДРЕСА_7 , також не відповідає дійсності, тобто є недостовірною. Так, йому достовірно відомо, що ОСОБА_3 13.08.2015 року був укладений договір № 70-219/15 з ПП «Надія» на будівництво однокімнатої квартири АДРЕСА_9 . Оплату вартості цього договору здійснено в серпні 2015 року.

Також позивачу відомо, що грошові кошти, отримані відповідачкою від продажу квартири АДРЕСА_7 , який відбувся у його присутності 13.11.2015, ОСОБА_2 передала своїй матері. В подальшому ОСОБА_3 23.12.2015 р. було особисто укладено договір № 92-219/15 з ПП «Надія» на будівництва будівництво однокімнатої квартири АДРЕСА_10 . Оплату вартості цього договору здійснено в серпні 2015 року.

Зауважує, що ОСОБА_3 до жовтня 2010 року протягом 17 років працювала медичною сестрою, отримуючи невисоку заробітну плату, а з жовтня 2010 року є пенсіонеркою з розміром пенсії на рівні, трохи вищому за мінімальний. Враховуючи викладене, зазначена особа не мала ніякої змоги заощадити кошти на придбання об`єктів нерухомості, тим більше протягом стислого проміжку часу.

Зазначена відповідачем інформація про нібито витрати всіх сімейних коштів на придбання іншої квартири - АДРЕСА_11 , є також недостовірною.

Так, вказана квартира була придбана 21.12.2009 р. за договором купівлі-продажу з реєстрацією права власності на неї з оформленням кредитного договору та договору іпотеки. При цьому, із загальної ціни предмета договору 392 980,00 гривень ними було одразу сплачено лише 108 829,00 гривень, а на решту 284 151,00 гривню було оформлено безвідсотковий іпотечний кредит за сприяння Черкаського регіонального управління державної спеціалізованої фінансове установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву». Оформлення вказаного іпотечного кредиту дозволило до 2015 року заощадити суму коштів, достатню для сплати суми за договором від 14.05.2015 р. №35-219/15 між ПП «Надія» і відповідачем. Зазначене підтверджується як довідками про його грошове забезпечення наданими як додаток до позовної заяви, так і довідками про отримане відповідачем грошового забезпечення за місцем проходження військової служби в Управлінні Служби безпеки України в Черкаській області.

Обґрунтування обставин придбання автомобіля HONDA ACCORD, який є предметом зустрічного позову відповідача, ним викладено у відзиві на зустрічну позовну заяву від 07.06.2019. Сума спільно заощаджених ними та витрачених на його придбання коштів не є суттєвою для впливу на визначення їхньої з відповідачем фінансової спроможності придбати спірну квартиру.

З огляду на це, ОСОБА_2 не мала права будь-яким чином розпоряджатися предметом договору від 14.05.2015 року № 35-219/15 без згоди позивача, в тому числі уступати третій особі право вимоги на вказану квартиру. Отже, додаткова угода № 2 від 03.09.2018 року до вказаного договору порушує право власності позивача, тобто є незаконною, а тому підлягає скасуванню судом як недійсний правочин.

10 червня 2019 року позивач ОСОБА_1 скерував до суду відзив на зустрічну позовну заяву, який обґрунтував тим, що з метою придбання автомобіля HONDA ACCORD ним спільно з ОСОБА_2 протягом періоду їхнього шлюбу було заощаджено частину необхідної суми коштів, у тому числі за рахунок кредитних коштів у сумі 18 000,00 грн. за кредитною картою ПАТ «Акцент-Банк» оформленою на нього, про що ОСОБА_2 достовірно відомо. При цьому станом на 27.02.2019 року, коли шлюб між ними було розірвано, його заборгованість за вказаним кредитом становила 17 773,18 грн. Крім того, ним з відома та за згодою ОСОБА_2 на початку вересня 2013 року напередодні придбання зазначеного автомобіля та для здійснення вказаного правочину було отримано в борг у їхньої спільної знайомої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грошові кошти в сумі близько 67 000 гривень із зобов`язанням через певний період повернути зазначену суму з нарахованими за спільною домовленістю відсоткам, отримані ним в борг кошти були в повному обсязі використані для придбання автомобіля. В подальшому позичені кошти з нарахованими відсотками були повернуто ним ОСОБА_10 за рахунок продажу 17.04.2015 успадкованої ним частки квартири за 66 350 гривень, про що ОСОБА_2 було відомо.

Таким чином, з урахуванням сум отриманих у кредит, позичених, успадкованих і витрачених на придбання вказаного транспортного засобу коштів, частка 53/100 спірного автомобіля є його особистою приватною власністю, а решта 47/100 - спільною сумісною власністю його та ОСОБА_2 .

Вказаний ОСОБА_2 у зустрічному позові розмір ринкової вартості даного автомобіля в сумі 243 000 гривень є значно завищеним. Крім того, при визначенні вартості конкретного автомобіля необхідно обов`язково враховувати не тільки дані з технічного паспорту на нього, а реальний його технічний стан з обов`язковим урахуванням наслідків пошкоджень при дорожньо-транспортних пригодах тощо. Так, при визначенні вартості спірного автомобіля необхідно врахувати, зокрема, його механічні пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка стала 22.12.2017 та про яку ОСОБА_2 безпосередньо відомо. Здійснені після цього роботи ремонту пошкоджень автомобіля дозволили його подальше використання за прямим призначенням, однак не відновлено функціонування окремих його агрегатів. Наявність зазначених недоліків суттєво впливає на вартість спірного автомобіля, а їх усунення потребує значних фінансових витрат.

Намагаючись вирішити в досудовому порядку спірні питання стосовно спільного майна, придбаного в період перебування в шлюбі, ним неодноразово було запропоновано ОСОБА_2 добровільно визнати його право власності на весь автомобіль, який на даний час став предметом поданої зустрічної позовної заяви, в обмін на визнання ним за нею право власності на накопичені ними за період перебування у шлюбі готівкові кошти в сумі 8 000 доларів США, придбані ними в період шлюбу за спільні кошти в інтересах сім`ї будинок площею житловою 20,8 кв.м, загальною 45,9 кв.м, з господарськими спорудами та земельною ділянкою площею 2400 кв.м, розташовані в АДРЕСА_12 дюймів з функцією 3D вартістю понад 19 000 гривень; два телевізори «SAMSUNG» діагоналлю 32 дюйми кожен та загальною вартістю понад 10 000 гривень; холодильник «LG» із системою «No Frost» вартістю понад 10 000 гривень; морозильник «INDESIT» вартістю понад 4 600 гривень; посудомийну машину «BOSCH» вартістю понад 4 000 гривень; пральну машину «LG» вартістю близько 8 000 гривень; бойлер «THERMEX» вартістю близько 4 000 гривень; іншу побутову техніку (духова шафа, склокерамічна варочна поверхня бойлер, мікрохвильова піч, мультиварка тощо), а також усіма меблями, які із зазначеною в попередніх пунктах всією побутовою технікою, також іншим цінним речовим майном знаходяться у володінні користуванні ОСОБА_2 та спільних дітей у 3-кімнатній квартирі за адресою їхньої реєстрації та проживання: АДРЕСА_13 . З початку березня 2018 року за вказаною адресою не проживає. Частина зазначеної вище побутової техніки була придбана та оформлена на нього за згодою ОСОБА_2 та в інтересах сім`ї кредитів. Позивачем в серпні 2018 року було продано зазначений транспортний засіб третій особі за домовленою ціною для вирішення кредитно-фінансових питань.

Зважаючи на викладене, просить у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити, визнати дійсним право власності на автомобіль HONDA ACCORD HONDA ACCORD, 2005року випуску, номер шасі (кузова, НОМЕР_3 за ОСОБА_4 , визнати за ОСОБА_2 право власності на будинок та земельну ділянку площею 2 400 кв.м. в АДРЕСА_14 , визнати за ОСОБА_2 право власності на три телевізори, холодильник, морозильник, посудомийну машину, пральну машину, бойлер, меблі, вбудовану кухонну техніку, розташовані в квартирі по АДРЕСА_13 .

18 червня 2019 року відповідач ОСОБА_2 скерувала до суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, яку обгрунтувала тим, твердження ОСОБА_1 , що на придбання автомобіля витрачені запозичені у ОСОБА_10 кошти в сумі 67 000,00 грн. не відповідають дійсності і ніякими доказами не підтверджені. Так само не має ніяких доказів того, що від продажу успадкованої частини квартири погашався борг перед ОСОБА_11 . Вказаний транспортний засіб придбавався виключно за спільні сімейні кошти, а тому їхні частки в цьому майні є рівними. Позичені ними на придбання автомобіля кошти були повернуті майже відразу, в повному обсязі ще до набуття ОСОБА_1 успадкованої частки квартири та її продажу, що свідчить пояснення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . А тому зазначені відомості є недостовірними, що свідчить про намагання ОСОБА_1 ввести суд в оману.

Також неправдивими є відомості про те, що нібито розрахунок за придбаний автомобіль здійснювався у гривні. Розрахунок з продавцем за придбаний спільний автомобіль, що є предметом спору, відбувався в іноземній валюті, а саме був придбаний за 15 500 доларів США, процедура перевірки справжності купюр відбувалася в конторі столичного авторинку у присутності свідків, зокрема ОСОБА_13 . Щодо питання джерел походження грошових коштів на придбання вказаного автомобіля, відповідачу по зустрічному позову також достовірно відома інформація, але чомусь її не вказує, про те, що з метою придбання зазначеного спірного автомобіля, окрім заощаджених коштів в період шлюбу, на її ім`я також було відкрито кредит та отримано грошові кошти в сумі понад 9 000 грн. за кредитною картою ПАТ «Акцент-банк» та кредитною карткою АТ «Ощадбанк» в сумі 12 000 грн. Борг по цим кредитним зобов`язанням також є спільними зобов`язаннями перед банками, оскільки їх виникнення пов`язане безпосередньо з придбанням автомобіля та на момент розірвання шлюбу становив понад 20 000 грн., який залишається непогашеним дотепер. Відповідач по зустрічній справі не мав права без її згоди продавати транспортний засіб. В результаті ДТП, що відбулося 22.12.2017 року, безпосереднім свідком та якого в якості пасажира була вона, їй відомо, що пошкодження автомобіля були не значними, а тому суттєво не вплинули на його функціонування, експлуатування та ринкову вартість. Доказом чого може служити проведення автотранспортної експертизи, а також експертизи цих самих пошкоджень, яка є у відповідача по зустрічному позову ОСОБА_1 , яку прошу суд зобов`язати останнього надати суду. Крім того, ДТП відбулось 22.12.2017 року, а автомобіль проданий 07.08.2018 року, тобто після його відновлення.

Вимоги ОСОБА_1 про поділ та визнання за ним права власності на побутову техніку не можуть бути задоволені, оскільки ОСОБА_1 не звертався до суду з заявою збільшення позовних вимог. Він не надав документального підтвердження придбання цього майна в період шлюбу. Не надано доказів вартості даного майна.

ОСОБА_1 має в приватній власності облаштовану однокімнатну квартиру АДРЕСА_15 з підсобним підвальним приміщенням, в якій прописаний та проживає, в якій вони проживали сім`єю та були прописані в період з 2004 по 2010 роки. В розпорядженні відповідача в цій квартирі залишилися набуті за роки шлюбу рівноцінні по вартості техніка пральна машина-автомат «LG» вартістю понад 8 тис.грн., холодильник «Samsung» вартістю 10 000 грн., комбінована газово-електрична плита «Gorenia» з витяжкою вартістю 10 000 грн., телевізор вартістю 5 000 грн., кондиціонер «Соореr&Нunter» вартістю 8000 грн. мікрохвильова піч та інші побутові прилади, а також нові вбудовані та м`які меблі. За спільні сімейні кошти також було зроблено капітальний ремонт «з нуля», на момент отримання житла це було новобудова після будівельників. Загальна площа квартири складає 36,3 м2. Приблизна вартість ремонту разом з будівельними складає понад 10 000 грн. за квадратний метр. Також за сімейні кошти в цій квартирі було проведено встановлення металопластикових вікон та застеклення балкону, вартість робіт складала на той час приблизно 2 000 доларів. Тобто капітальний ремонт та меблювання помешкання відповідача по зустрічній справі на теперішній час оцінюється в 400 000 грн. Будинок в с. Полуднівка Чигиринського району Черкаської області не придатний для проживання. Для встановлення його дійсної вартості необхідна експертна оцінка. Разом з тим, у власності ОСОБА_1 знаходиться земельна ділянка площею 2 га в Лисянському районі Черкаської області, яку останній здає в оренду. Також ОСОБА_1 має у власності 1/6 частку квартири АДРЕСА_16 . ОСОБА_1 надав копію договору купівлі-продажу транспортного засобу від 07.08.2018 року, згідно якого вартість автомобіля HONDA ACCORD HONDA ACCORD, 2005року випуску, номер шасі (кузова, НОМЕР_3 становила 210 577, 65 грн. Тобто, навіть якщо врахувати вказану варість ОСОБА_2 вказує, що має право на грошову компенсацію в сумі 105 288,83 грн.

Враховуючи вищевикладене, просить суд зустрічні позовні вимоги визнати в повному обсязі, позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення, за ОСОБА_1 право власності на значену побутову техніку та меблі в квартирі АДРЕСА_15 .

01 липня 2019 року відповідачка ОСОБА_2 скерувала до суду заперечення, в обґрунтування заперечень вказувала на те, що ОСОБА_1 безпідставно вказує, що ОСОБА_3 фактично не продала належну їй квартиру АДРЕСА_8 , так як згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вона значиться власником даної квартири. В даному випадку договір фактично відбувся, так як ОСОБА_3 передала квартиру, а покупець сплатив їй кошти.

На жаль Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою територією і будь-які правочини стосовно майна, яке знаходиться на цій території вчиняються нотаріусами Російської Федерації. Вчинення такого правочину ніяким чином не підтверджує, що ОСОБА_3 схвалила посягання на територіальну цілісність України чи її громадянську позицію.

ОСОБА_1 зазначає, що даний договір є нікчемним, так як начебто сторонами не додержана вимога закону про його нотаріальне посвідчення.

Такі твердження не можуть братись до уваги. Факт окупації частини території України і посвідчення договору нотаріусом Російської Федерації не свідчить, що кошти ОСОБА_3 не отримувались за цим договором купівлі-продажу. Вона не забажала проживати на окупованій території і тому продала свою квартиру.

Кошти від продажу даної квартири були надані особисто їй для сплати внесків за квартиру АДРЕСА_3 .

13 листопада 2015 року вона продала належну їй на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_7 і кошти повернула ОСОБА_3

ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_3 отримані від продажу квартири в м. Євпаторія начебто витратила на придбання іншої квартири, тим самим визнає факт продажу ОСОБА_3 квартири і отримання нею коштів, тобто сам собі суперечить. З одного боку він вказує, що договір є нікчемним, а з іншого визнає факт отримання коштів за продаж квартири.

Наполягала на тому, що як нею вже неодноразово зазначалось, сімейні кошти на придбання квартири АДРЕСА_3 не витрачались.

Всі сімейні кошти були витрачені на придбання квартири АДРЕСА_5 та автомобіля HONDA ACCORD, 2005 року випуску, держномер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 .

03 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 скерував до суду заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, які обґрунтував тим, що на придбання вказаного автомобіля ними були витрачені, крім запозичених у ОСОБА_10 , також спільні з ОСОБА_2 накопичені заощадження. Зазначені заощадження здійснювались ними за рахунок отриманого ними, військовослужбовцями Служби безпеки України, протягом попередніх років грошового забезпечення шляхом обміну отриманих коштів у Національній валюті України - гривні на долари США в пунктах обміну валют. При купівлі оспорюваного відповідачем автомобіля на території столичного авторинку в пункті обміну валют було проведено перевірку справжності купюр доларів США при їх обміні на гривні з подальшим розрахунком із продавцем саме у Національній валюті України, як того вимагає чинне законодавство України, відповідно до довідки-рахунку, копію якої було надано до відзиву на зустрічну позовну заяву як доказ. Крім того, ОСОБА_2 у відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву зазначила, що для придбання оспорюваного автомобіля нею нібито буде відкрито кредитну лінію та отримано грошові кошти за кредитною карткою АТ «Ощадбанк» в сумі 12 000 гривень, а також те, що виникнення зазначених кредитних зобов`язань пов`язано безпосередньо з придбанням вказаного транспортного засобу. При цьому, жодних доказів у підтвердження викладеного нею також надано не було.

Зазначення відповідачем у відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву даних про те, що він має у приватній власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_15 , земельну ділянку в Лисянському районі Черкаської області, а також 1/6 частку квартири АДРЕСА_17 , має виключно інформативний та в даній справі абсолютно недоречний характер, оскільки його право власності на вище вказані об`єкти є особистим приватним.

Так, його право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_17 було визнано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.10.2008 р. в порядку спадкування після смерті його батька. Право власності на розташовану в Лисянському районі Черкаській області земельну ділянку площею 1,83 га було зареєстроване після розірвання шлюбу.

Також зазначення в договорі купівлі-продажу вартості автомоблія від 07.08.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є домовленою з братом на грунті довірчих стосунків без проведення оцінки реального стану та ринкової вартості, тому зазначена в договорі вартість ТЗ не може бути взята до уваги при визначенні йог реальної ринкової вартості.

Крім того, однокімнатна квартира АДРЕСА_15 була отримана ним як службова від Управління Служби безпеки України в Черкаській області в квітні 2003 року, тобто ще до укладення шлюбу між ним та ОСОБА_2 .

Вкладені ОСОБА_2 кошти в облаштування його власної квартири були компенсовані їй тим, що вона безпосередньо користувалась протягом періоду проживання як самою квартирою, так і всім, що в ній знаходилось.

У зв`язку із зазначеним, викладене у відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву прохання ОСОБА_2 до суду визнати за ним право власності на побутову техніку та меблі у моїй власній квартирі

АДРЕСА_15 ОСОБА_2 у відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву дані про те, що нібито значна частина наших із нею доходів, а також доходів її батьків, витрачалась на його лікування в декількох лікувальних закладах, яке нібито тривало протягом п`яти років і включало неодноразові оперативні втручання, а також реабілітаційне та санаторно-курортне лікування й відновлення, є завідомо недостовірними та такими, що мають за мету ввести суд в оману.

Будь-які грошові кошти батьками ОСОБА_2 протягом періоду їхнього з відповідачкою подружнього життя йому не надавались. Навпаки, ним як офіцером СБ України з достатнім грошовим забезпеченням, періодично надавалась безповоротна фінансова допомога, зокрема, матері відповідача ОСОБА_3 , яка до жовтня 2010 року протягом 17 років працювала медичною сестрою, отримуючи невисоку заробітну плату, а з жовтня 2010 року є непрацюючою пенсіонеркою з розміром пенсії на рівні, трохи вищому за мінімальний.

07 серпня 2019 року відповідач ОСОБА_3 скерувала до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтувала тим, що ОСОБА_2 було укладено договір № 35-219/15 з ПП "Надія" про зобов`язання зазначеного підприємства виконати будівельно-монтажні роботи з будівництва предмета договору - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , який після здачі в експлуатацію передати відповідачу, а також зобов`язання відповідача, іменованого в договорі пайовиком, прийняти предмет договору у власність і здійснити оплату вартості предмета договору, а саме 581 708, 00 грн. Після уточнення площі квартир по закінченню будівництва та проведення технічної інвентаризації вартість предмету договору було змінено на 619 920, 00 грн. і необхідно було доплачувати різницю у вартості об`єкта інвестування. Вона особисто сплатила кошти за придбання квартири АДРЕСА_3 в сумі 38 212 грн. за договором про дольову участь, що підтверджується квитанцією № 4 від 04.12.2018р. Позивач наголошує, що оплату за придбання квартири було здійснено, зокрема, за рахунок отриманого ним за місцем проходження військової служби в Управлінні Служби безпеки України в Черкаській області грошового забезпечення, заощадженого за період з 2001 року по дату укладення договору. Вказане не відповідає дійсності, оскільки її дочка та позивач, проживаючи у шлюбі у період з 2001 року по дату укладення відповідного договору, не мали можливості жодним чином заощадити 619 920, 00 грн., з наступних підстав: ОСОБА_2 у період з 2008 року по 2011 року перебувала в декретній відпустці, а тому дохід родини був мінімальним, адже основним джерелом доходу була заробітна плата ОСОБА_1 ; Подружжям під час шлюбу було придбано квартиру АДРЕСА_5 загальною площею 87,0 м2 житловою площею 43,6 м2, вартістю 392 980, 00 грн. Дану квартиру було придбано в кредит, що підтверджується кредитним договором № 11 від 21.12.2009 р. та договором іпотеки квартири придбаної за рахунок коштів пільгового довготермінового кредиту від 02.03.2010 р. Тобто у останніх були зобов`язання з виплати кредиту. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у період визначений останнім у позовній заяві також було придбано автомобіль марки HONDA ACCORD. Родині не вистачало їхнього власного грошового забезпечення, а тому я зі своїм покійним чоловіком ОСОБА_13 були змушені допомагати їм фінансово. Виходячи з вище викладеного, позивач не міг заощадити 619 920, 00 грн. зі своєї заробітної плати для придбання квартири, як він зазначає у своїй позовній заяві. Підтвердженням того є розрахунок його заробітної плати за визначений період, який останній надав особисто.

Квартира АДРЕСА_3 не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому не може бути предметом поділу. Дана квартира належить їй на праві приватної власності, а тому ОСОБА_1 до квартири не має ніякого відношення. Квартира не була придбана за спільні сімейні кошти подружжя. 27.03.2015 р. вона продала свою квартиру АДРЕСА_8 і за отримані кошти планувала придбати квартиру в м. Черкаси. Проте, так як вона сильно захворіла та не мала змоги займатися пошуком та придбанням нової квартири, то попросила цим зайнятися свою дочку ОСОБА_2 . З дочкою в них хороші довірчі відносини, тому в її порядності вона не сумнівалася. Позивачу достеменно відома ця інформація, дане рішення він підтримував та жодним чином не заперечував.

20 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 скерував до суду відповідь на відзив співвідповідача ОСОБА_3 , який обґрунтував тим, що твердження ОСОБА_3 про те, що він не міг заощадити кошти, не відповідає дійсності, оскільки з наданих ним довідок про грошове забезпечення його та ОСОБА_2 за період з 2001 по 2015 рік, а також договору купівлі-продажу успадковані ним квартири, сукупна сума доходу його сім`ї за вказаний період становить понад 1 000 000 гривень. При цьому, протягом періоду перебування ОСОБА_2 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з липня 2008 по лютий 2011 року, протягом якого відповідач отримала допомогу по народженні дитини загальною сумою близько 12 500 грн., отримуване ним грошове забезпечення офіцера Служби безпеки України тільки дозволяло на належному рівні утримувати родину. Також кошти були отримані ним після продажу успадкованого гаражу, продажу автомобілів ОРЕL KADET і ВАЗ-21063, моторний човен «Казанка-5М», які було витрачено на придбання в кредит 3-кімнатної квартири АДРЕСА_5 . Документальних матеріалів, які б підтверджували факт здійсненого ОСОБА_3 27.03.2015 продажу квартири АДРЕСА_8 та відповідно засвідчували достовірність наданих нею у відзиві на його позовну заяву даних, співвідповідачем не надано. Всі твердження ОСОБА_3 не відповідають дійсності, у зв`язку з цим квартира АДРЕСА_3 є об`єктом спільної сумісної власності його та ОСОБА_2 . Відтак, всі правочини, здійснені у зв`язку із зазначеною додатковою угодою, включаючи реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_3 , є недійсними, а тому підлягають скасуванню в судовому порядку.

28 серпня 2019 року відповідач ОСОБА_3 скерувала до суду заперечення на відповідь на відзив, який обґрунтувала тим, що з приводу оспорювання факту продажу квартири АДРЕСА_8 , то відповідач її продала через окупацію військами Російської Автономної Республіки Крим. Квартира АДРЕСА_3 не є об`єктом спільної сумісної власності та не може бути предметом поділу, так як вона належить їй на праві приватної власності і тому ОСОБА_1 до квартири не має ніякого відношення. Квартира не була придбана за спільні сімейні кошти подружжя а булла придбана за особисті кошти ОСОБА_3 , отримані відпродажу квартири у м. Євпаторія.

30 вересня 2019 року позивач ОСОБА_1 скерував до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд визнати предмет договору від 14.05.2015 р. № 35-219/15, укладеного між ПП «Надія» та відповідачем, ОСОБА_2 , а саме - двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати недійсними документальні матеріали (договори, угоди тощо), шляхом укладення яких відбулась незаконна уступка предмету договору від 14.05.2015 №35-219/15 між ПП «Надія» та відповідачем ОСОБА_2 , а саме - двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , на користь третьої особи та, як наслідок, які слугували підставою для виникнення у ОСОБА_3 права власності на вказану в цьому ж пункті квартиру; скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна номер 01, а саме квартиру АДРЕСА_3 , зареєстрованого за ОСОБА_3 , визнавши недійсними документальні матеріали про право власності співвідповідача на вказану в цьому ж пункті квартиру; поділити двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , припинивши його з відповідачем ОСОБА_2 право сумісної власності на неї, визнавши за ним, ОСОБА_1 , право власності на зазначену квартиру та припинивши право власності ОСОБА_2 на частину спірної квартири зі сплатою ним відповідачу грошової компенсації в розмірі 50 % її вартості згідно до висновку експерта за результатами будівельно-технічної експертизи вказаного об`єкту нерухомого майна, зменшеної на 38 212 грн., а також зі сплатою ним співвідповідачу ОСОБА_3 грошової компенсації в розмірі 38 212 грн.; зобов`язати ПП «Надія» видати йому ОСОБА_1 , документальні матеріали стосовно двокімнатної квартири АДРЕСА_3 в обсязі, необхідному для державної реєстрації права власності на належний об`єкт нерухомого майна; визнати дійсним право вланості на автомобіль HONDA ACCORD, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , придбаний на підставі договору купівлі-продажу № 7141/2018/1054375 транспортного засобу, укладеного 07.08.2018 року у територіальному сервісному центрі МВС України №7141, за ОСОБА_4 , який є покупцем за зазначеним договором; визнати за ОСОБА_2 право власності на будинок з господарськими спорудами та земельною ділянкою площею 2400 кв.м., розташовані в АДРЕСА_14 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на SMART - телевізор «LG» діагоналлю 47 дюймів з функцією 3D, два телевізори «SAMSUNG» діагоналлю 32 дюйми, холодильник «LG системою «No Frost», морозильник «INDESIT», посудомийну машину «BOSCH», пральну машину «LG», бойлер «THERMEX», меблі «BRW» вбудовану кухонну техніку, розташовані в квартирі АДРЕСА_5 ; стягнути з відповідачів судові витрати, пов`язані залученням експерта та проведенням будівельно-технічної експертизи.

В обгрунтування своїх вимог вказує, що спільне користування і володіння спірною квартирою колишнім подружжям неможливе, тому в зв`язку з недійсністю правочинів з набуття ОСОБА_3 право власності на квартиру доцільно її виділити у власність позивача з присудженням на користь відповідачки ОСОБА_2 грошової компенсації частки у спільній власності.

30 вересня 2019 року ОСОБА_2 надані пояснення до суду, в яких остання наголошує, що доходів позивача не могло вистачати для придбання квартири, автомобіля, лікувальних процедур, сімейного відпочинку, проведення ремонту у поєднання з фінансовим забезпеченням життя родини. Її доходи, як співробітника служби безпеки не були значними, також вона перебувала у декретній відпустці двічі у 2008 та 2018 роках. В зв`язку з цим вони неодноразово зверталися до кредитних установ. Виходячи з договору про надання поворотної фінансової допомоги від 12 травня 2015 року № 01/15-Ф ОСОБА_3 наддала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 581 708 грн., що еквівалентно 27 700 доларв США для придбання двокімнатної квартири в будинку АДРЕСА_2 . Джерелом походження коштів, в тому числі, є кошти її сина ОСОБА_13 , брата ОСОБА_2 . Даний договір був укладений в присутності ОСОБА_13

08 жовтня 2019 року відповідач ОСОБА_3 скерувала до суду відзив на уточнену позовну заяву, який обґрунтувала тим, що позивач вказує, що спільне володіння і користування квартирою АДРЕСА_3 неможливе. ОСОБА_1 в цій квартирі не зареєстрований і не проживає, а тому ні про яке спільне користування не може бути мови взагалі. Позивач ставить питання про визнання квартири АДРЕСА_3 об`єктом спільної сумісної власності. Такі вимоги не піддягають до задоволення. З приводу того, що вказана квартира не є об`єктом спільної сумісної власності. Відповідачами були надані докази, а також детально описано в відзивах та інших заявах по суті спору. Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання недійсними документальних матеріалів по вказаній квартирі є неконкретизованими, а тому взагалі не можуть розглядатись судом. Позивач повинен був конкретно вказати, який правочин він вважає недійсним, з яких підстав та якими доказами це підтверджується, чого не було зроблено. Що стосується зобов`язання ПП « ОСОБА_14 » вчинити дії, то такі вимоги не можуть бути задоволені так як третю особу по справі неможливо зобов`язувати вчиняти ті чи інші дії.

09 жовтня 2019 року відповідач ОСОБА_2 скерувала до суду відзив на уточнену позовну заяву, який обґрунтувала тим, що який обґрунтувала тим, що позивач вказує, що спільне володіння і користування квартирою АДРЕСА_3 неможливе. ОСОБА_1 в цій квартирі не зареєстрований і не проживає, а тому ні про яке спільне користування не може бути мови взагалі. Позивач ставить питання про визнання квартири АДРЕСА_3 об`єктом спільної сумісної власності. Такі вимоги не піддягають до задоволення. З приводу того, що вказана квартира не є об`єктом спільної сумісної. Відповідачами були надані докази, а також детально описано в відзивах та інших заявах по суті спору. Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання недійсними документальних матеріалів по вказаній квартирі є неконкретизованими, а тому взагалі не можуть розглядатись судом. Позивач повинен був конкретно вказати, який правочин він вважає недійсним, з яких підстав та якими доказами це підтверджується, чого не було зроблено. Що стосується зобов`язання ПП « ОСОБА_14 » вчинити дії, то такі вимоги не можуть бути задоволені так як третю особу по справі неможливо зобов`язувати вчиняти ті чи інші дії.

04 січня 2021 року позивач ОСОБА_1 скерував до суду додаткове уточнення позовних вимог в яких просив суд: визнати предмет договору від 14.05.2015 № 35-219/15, укладеного між ПП «Надія» та відповідачем ОСОБА_2 , а саме - двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , спільною сумісною власністю його та відповідача ОСОБА_2 ; визнати незаконною уступку предмету договору від 14.05.2015 №35-219/15 між ПП «Надія» та відповідачем ОСОБА_2 , а саме - двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , на користь співвідповідача ОСОБА_3 , вчинену шляхом укладення Додаткової Угоди від 03 вересня 2018 року №2 до Договору № 35-219/15 від 14.05.2015 року про зміну пайовика; визнати недійсними документальні матеріали (договори, угоди тощо), шляхом укладення яких відбулась незаконна уступка предмету договору від 14.05.2015 № 35-219/15 між ПП «Надія» та відповідачем ОСОБА_2 , а саме - двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , на користь співвідповідача ОСОБА_3 та, як наслідок, які слугували підставою для незаконного виникнення в останньої особи права власності на вказану в цьому ж пункті квартиру та подальшої його реєстрації, в тому числі, додаткова угода від 03 вересня 2018 року № 2 до Договору № 35-219/15 від 14.05.2015 року про зміну пайовика; додаткова угода від 05 грудня 2018 року № 3 до Договору № 35-219/15 від 28.01.2019 року; акт прийому-передачі квартири від 28 січня 2019 р. за Договором від року №35-219/15;скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна номер 101, а саме квартиру АДРЕСА_3 , зареєстрованого за співвідповідачем ОСОБА_3 , визнавши недійсними документальні матеріали про право власності зазначеної особи на вказану в цьому ж пункті квартиру, яке останньою було набуто внаслідок незаконної уступки предмету договору № 35-219/15 від 14.05.2015 між ПП «Надія» та відповідачем ОСОБА_2 ;поділити двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , припинивши його з відповідачем ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на неї, визнавши за ОСОБА_1 , право власності на зазначену квартиру та припинивши право власності відповідача ОСОБА_2 на частину спірної квартири зі сплатою ним відповідача ОСОБА_2 - грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на квартиру в розмірі 432 679,60 грн., співвідповідачу ОСОБА_3 - грошової компенсації в рахунок повернення коштів, сплачених нею за Додатковою Угодою від 05 грудня 2018 року №3 до Договору від 14.05.2015 року №35-219/15 згідно з квитанцією №4 від 04.12.2018, в розмірі 38 212,00 грн.; Зобов`язати ПП «Надія» видати ОСОБА_1 , документальні матеріали стосовно двокімнатної квартири АДРЕСА_3 в обсязі, необхідному для державної реєстрації права власності на належний об`єкт нерухомого майна; Визнати дійсним за ОСОБА_4 , як добросовісним набувачем, право власності на автомобіль HONDA ACCORD, номер кузова НОМЕР_3 , придбаний ним на підставі договору купівлі-продажу № 7141/2018/1054375 транспортного засобу, укладеного 07.08.2018 у територіальному сервісному центрі МВС України №7141, зі сплатою відповідачу ОСОБА_2 грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на вказаний автомобіль у розмірі 105 288,83 грн. У задоволенні зустрічних позовних вимог відповідача ОСОБА_2 відмовити повністю. Судові витрати у повному розмірі розподілити між відповідачами. Стягнути з відповідачів на його користь судові витрати, пов`язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи в даній справі, в розмірі 7 848,12 грн.

19 січня 2021 року відповідач ОСОБА_3 скерувала до суду відзив на уточнену позовну позивача ОСОБА_1 який обґрунтовано тим, що договір № 35-219/15 від 14.05.2015 року укладений ОСОБА_2 (комісіонером) від власного імені але за дорученням та за рахунок ОСОБА_3 (комітента). Відповідно до ст. 1018 ЦК України, майно, придбане комісіонером комітента, є власністю комітента. Вказане свідчить, що майнове право вимоги передачі квартири, яке виникло за договором № 35-219/15 від 14.05.2015 року з моменту свого виникнення належало ОСОБА_3 . При цьому ані ОСОБА_2 ані ОСОБА_1 не були власниками, співвласниками вказаного майнового права. Грошові кошти, які передані ОСОБА_3 за договором, належали їй на праві власності. На момент укладення договору ОСОБА_3 мала грошові кошти, які складалися з робітної плати, під час перебування у шлюбі, отримані від спадщини, від пенсії, продажу квартири.

30 березня 2021 року ОСОБА_1 надано заяву про уточнення позовних вимог у остаточній редакції:

- визнати предмет договору від 14.05.2015 № 35-219/15, укладеного між ПП «Надія» та відповідачем ОСОБА_2 , а саме - двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , спільною сумісною власністю його та відповідача ОСОБА_2 ; визнати незаконною уступку предмету договору від 14.05.2015 №35-219/15 між ПП «Надія» та відповідачем ОСОБА_2 , а саме - двокімнатної квартири АДРЕСА_18 (на дату укладення договору - № 70, номер змінено додатковою угодою № 1 від 03.09.2018 року до договору №№35-219/15 від 14.05.2015 р.) на 11 поверсі в будинку АДРЕСА_2 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- визнати незаконною уступку на користь ОСОБА_3 предмету договору від 14.05.2015 року № 35-219/15 між між ПП «Надія» та відповідачем ОСОБА_2 , а саме двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , вчиненою укладенням між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ПП «Надія» додаткової угоди № 2 від 03 вересня 2018 року до договору від 14.05.2015 року № 35-219/15 про зміну пайовика.

- визнати недійсною укладену між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ПП «Надія» додаткову угоду № 2 від 03 вересня 2018 року до договору від 14.05.2015 року № 35-219/15 про зміну пайовика, укладеннм якої відбулась незаконна уступка на користь співвідповідача ОСОБА_3 предмету договору від 14.05.2015 року № 35-219/15 між ПП «Надія» та ОСОБА_2 , а саме двокімнатної квартири АДРЕСА_3 .

- скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна номер 101, а саме квартиру АДРЕСА_3 , зареєстрованого за співвідповідачем ОСОБА_3

- поділити двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , припинивши його з відповідачем ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на неї, визнавши за ОСОБА_1 , право власності на зазначену квартиру та припинивши право власності відповідача ОСОБА_2 на частину спірної квартири зі сплатою ним відповідачу ОСОБА_2 - грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на квартиру в розмірі 451 785,60 грн.,

- визнати дійсним за ОСОБА_4 , як добросовісним набувачем, право власності на автомобіль HONDA ACCORD, номер кузова НОМЕР_3 , придбаний ним на підставі договору купівлі-продажу № 7141/2018/1054375 транспортного засобу, укладеного 07.08.2018 у територіальному сервісному центрі МВС України №7141, зі сплатою відповідачу ОСОБА_2 грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на вказаний автомобіль у розмірі 105 288,83 грн.

У задоволенні зустрічних позовних вимог відповідача ОСОБА_2 відмовити повністю.

Судові витрати у повному розмірі розподілити між відповідачами.

Стягнути з відповідачів на його користь судові витрати, пов`язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи в даній справі, в розмірі 7 848,12 грн.

31 травня 2021 року відповідачкою ОСОБА_3 наданий відзив на позовну заяву, в якому вказала, що укладений між нею та ОСОБА_2 договір про надання безповоротної фінансової допомоги є змішаним і носить в собі елементи позики і комісії, а договір № 35-219/5 від 14.05.2015р. укладений ОСОБА_2 від свого імені, але за дорученням та в інтересах ОСОБА_3 і тому останній належало майнове право за вказаним правочином з моменту його укладення. На момент укладення договору про надання безповоротної фінансової допомоги ОСОБА_3 ала достатні кошти і вказаний договір не оспорений. Натомість у ОСОБА_1 не було достатніх заощаджень для оплати предмету договору № 35-219/5 від 14.05.2015р.

15 липня 2021 року позивачем надана відповідь на відзив, в якій вказує на суперечливі обгрунтування ОСОБА_2 власної правової позиції у заявах по суті справи. Також вказував на подання ОСОБА_2 доказів з порушенням строків, передбачених ст.83 ЦПК України та вважав наявними ознаки підроблення у наданих договорі № 01/15-Ф від 12 травня 2015р. Крім того, вказував на наявність у сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 достатніх коштів для оплати предмету договору № 35-219/5 від 14.05.2015р., а факт продажу ОСОБА_3 квартири в АР Крим не має офіційного підтвердження.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити у повному обсязі, зустрічні вимоги вважав необгрунтованими.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Топор І.О. просили відмовити у задоволенні первісного позову, зустрічні вимоги підтримали.

Представник відповідачки адвокат Стратілатов К.Г. просив відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 .

Представник третьої особи ПП «Надія» в судове засідання не зявився, в наданій суду заяві просив проводити розгляд цивільної справи у відсутність представника ПП «Надія», прийнявши обгрунтоване рішення на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду письмові пояснення, що спірний автомобіль був ним придбаний у позивача за договором купівлі-продажу від 07.08.2018 року та розрахунок з продавцем проведений у повному обсязі. Просив суд задовільнити позовну вимогу позивача про визнання договору дійсним. Справу розглянути у його відсутність.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Суд вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Хід розгляду справи

29 березня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі в справі в якості третьої особи на стороні позивача - ПАТ "Житлобуд". Задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

29 березня 2019 року ухвалою суду заяву позивача про забезпечення позову задоволено повністю. Накладено заборону іншим особам вчиняти будь-які дії щодо предмета спору квартири АДРЕСА_3 , власником якого зареєстрована ОСОБА_3 на підставі договору №35-219/15, виданого 14.05.2015 року.

21 травня 2019 року ухвалою суду продовжений процесуальний строк для подання відзиву на позов, встановлений строк для подання відповіді на відзив на зустрічний позов.

24 липня 2019 року ухвалою суду залишено без розгляду пояснення третьої особи у формі відзиву від 06 травня 2019 року та задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

30 вересня 2019 року ухвалою суду застосовано заходи процессуального примусу у вигляді стягнення в дохід держави штрафу.

30 вересня 2019 року ухвалою суду залишено без розгляду заперечення відповідача від 28 серпня 2019 року. Клопотання представника відповідача про виклик свідків задоволено. Клопотання позивача про призначення судової експертизи задоволено. Призначено судову будівельно-технічну експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

10 березня 2020 року ухвалою суду заяву відповідачів про відвід судового експерта задоволено.

10 березня 2020 року ухвалою суду проведення судової будівельно-технічної експертизи доручено іншому судовому експерту.

23 червня 2020 року ухвалою суду поновлено провадження у справі.

20 липня 2020 року ухвалою суду клопотання позивача повторно призначено судову будівельно-технічну експертизу та провадження у справі зупинено.

31 грудня 2020ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси поновлено провадження у справі.

09 лютого 2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без руху позовної заяви. Застосовано заходи процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом, провадження у справі зупинено.

19 квітня 2021 року ухвалою суду поновлено провадження у справі.

12 травня 2021 року ухвалою суду клопотання позивача про витребування оригіналів доказів задоволено.

14 липня 2021 року долучено до справи заяву позивача про внесення коштів на депозитний рахунок суду для грошової компенсації.

14 липня 2021 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відмову у прийнятті до розгляду доказів. Відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачки про витребування доказів.

03 серпня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

11 жовтня 2021 року ухвалою суду залучено в якості третьої особи ОСОБА_4 .

08 вересня 2022 року ухвалою суду виключено з числа третіх осіб у справі ПАТ ПАТ "Житлобуд".

2.Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 06.09.2003 року у Черкаському міському відділі громадянського стану, актовий запис 1398. (т.1 а.с.21).

Від шлюбу мають неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_15 її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_16 .

Згідно Ордеру № 079474 від 22.04.2003 року ОСОБА_1 на склад сім`ї 1 особа надана для проживання квартира однокімнатна квартира АДРЕСА_19 . Вказана квартира набута у власність ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності від 11.09.2007 року. (а.с.218-219 т.1

На підставі договору купівлі-продажу 17.03.2008 року ОСОБА_2 придбала у власність будинок житловою площею 20,8 кв.м. в АДРЕСА_14 вартістю 17 036,00 грн., розташованого на земельній ділянці площею 2 400 кв.м.(а.с.144 т.1).

Згідно з договором купівлі-продажу від 21.12.2009 року ОСОБА_1 була придбана квартира АДРЕСА_5 за 392 980,00 грн., в тому числі 108 829,00 грн. за рахунок власних коштів, а 284 151,00 грн. за рахунок оформленої безвідсоткової іпотеки за сприяння ЧРУ «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» (т.1 а.с. 117-119).

Відповідно до акту прийому-передачі від 13.12.2011р. ОСОБА_2 у власність ПП "Надія" передана квартира АДРЕСА_7 площею 55,70 кв.м на підставі договору пайової участі в будівництві № 17-25/10 від 28 липня 2011 року.

Відповідно до довідки-рахунок № 567458 від 07.09.2013 року ОСОБА_1 придбаний автомобіль HONDA ACCORD двигун № НОМЕР_3 вартістю 125 840,00 грн. (а.с.129 т.1).

Відповідно до виписних епікрізів Першої Черкаської лікарні ОСОБА_3 знаходилась на стаціонарному лікуванні в період з 14.04.2014р. по 23.04.2014р. ( а.с.26 т.2).

Згідно довідок № 41/07 від 31.03.2014 року, 28.04.2014 року, № 80/7 від 01.07.2014 року ОСОБА_3 29.03.2014р.,13.04.2014 р., 30.06.2014 року обслуговувалася на екстреній медичній допомозі у зв`язку з загальними захворюваннями (а.с.10-13 т.2)

27.03.2015р. ОСОБА_3 був укладений договір купілі-продажу двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_20 за 950 000 російських рублів. Квартира належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про спадщину від 05.10.2006р. (т.1 а.с.67, т.2 а.с.3-4). За даними інформації з Державного реєстру речових прав від 28.03.2019р. ОСОБА_3 зареєстрована власником квартири в м.Євпаторія на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.10.2006р. (а.с.114-115 т.1)

Відповідно до договору купівлі-продажу від 17 квітня 2015 року ОСОБА_1 продав належну йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.03.2015 року 1/4 частину квартири АДРЕСА_21 загальною вартістю 265 400,00 грн.(а.с.130 т.1).

Згідно записів в амбулаторній медичній картці ОСОБА_3 за 27.04.2015р., 06.05.2015р., 26.05.2015р., 30.11.2015р. при огляді сімейним лікарем зафіксовані скарги на стан здоров`я та надані медичні рекомендації по лікуванню.( а.с.22,25 т.2)

Відповідно до укладеного 12 травня 2015 року договору № 01/15-Ф «Про надання поворотної фінансової допомоги" позикодавець ОСОБА_3 надала позичальнику ОСОБА_2 тимчасову поворотну фінансову допомогу в розмірі 581 708 грн., що еквівалетно 27 700 доларів США у користування без нарахування процентів для придбання двокімнатної квартири в будинку АДРЕСА_2 . Поворотна допомога може надаватись частинами. Термін надання не може перевищувати місяць з дати надання позичальником усної або письмової заявки. Позичальник ОСОБА_2 зобов`язалась повернути позикодавцю суму фінансової допомоги або двокімнатну квартиру в будинку АДРЕСА_2 за домовленістю сторін протягом року. Про отримання коштів ОСОБА_1 складена розписка (а.с. 94,96 т. 2)

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 дала покази про те, що у травні 2015 у другій половині дня була вдома у ОСОБА_3 , яка погано почувалась і також була присутня при передачі ОСОБА_3 грошових коштів доньці ОСОБА_2 від продажу житла в Криму, з якою метою розмову не чула. В цей день також у квартирі був син ОСОБА_18 ОСОБА_13 .

Допитаний у судовому засідання свідок ОСОБА_13 дав покази про те, що у травні 2015 року був у квартирі, коли мати передала сестрі кошти від продажу будинку в криму та заощадження для придбання двокімнатної квартири для матері, при цьому була присутня сусідка, мати погано почувалась.

14 травня 2015 року між Приватним підприємством Надія (за договором «Організація») таОСОБА_2 (за договором «Пайовик») був укладений договір № 35-219/15, згідно з яким Організація зобовязалась виконати будівельно-монтажні роботи згідно проектно-кошторисної документації за адресою: АДРЕСА_2 та після закінчення будівництва та здачі в експлуатацію передати у власність Пайовику об`єкт паювання є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 70,94 кв.м, житловою площею 36,10 кв.м. (за договором «Предмет договору»). (т.1 а.с.10,148-151)

Відповідно до п.2.2.,2.3 договору № 35-219/15 сторони домовились, що на дату підписання договору вартість 1 кв.м предмету договору складає 8200 грн. Вартість предмета договору складає 581 708 грн, що і є попередньою ціною договору.

На виконання договору № 35-219/15 від 14.05.2015 ОСОБА_19 на рахунок ПП "Надія" сплачені кошти відповідно до квитанцій № 529 від 15.05.2015 року 150 000,00 грн., № 533 від 18.05.2015 на суму 150 000 грн, № 555 від 19.05.2015 на суму 150 000 грн., № 571 від 20.05.2015 на суму 131 708 грн., всього на загальну суму 581 708 грн ( т.1 а.с.17, 157-158).

13.08.2015р. ОСОБА_3 уклала договір № 70-219/15 з ПП ОСОБА_14 щодо квартири АДРЕСА_9 загальною площею 47,8 кв.м житловою площею 16,1 кв.м, в подальшому відступивши права за вказаним договром ОСОБА_20 за додатковою угодою від 12.04.2018р. з подальшою реєстрацією права власності ОСОБА_20 на квартири АДРЕСА_9 (а.с. 115 т.1

Крім того, ОСОБА_3 23.12.2015р. уклала договір №м92-219/15 з ПП ОСОБА_14 щодо квартири АДРЕСА_10 загальною площею 49,5 кв.м житловою площею 17,08 кв.м, з подальшою реєстрацією права власності ОСОБА_3 на квартири АДРЕСА_10 (а.с. 116 т.1, (а.с. 278 т. 3).

Відповідно до довідок УСБУ в Черкаській області № 21/539 від 19.10.2015р. та № 131 сума доходу ОСОБА_2 за 2002 - 2014 року склала 315536,21 грн. ( 2002 - 7587,85, 2003 - 9035,42, 2004 - 12015,58, 2005 - 13432,04, 2006 - 15847,63, 2007 - 23109,92, 2008 - 15694,54, 2009 - 0, 2010 - 0, 2011 - 40885,16, 2012 - 56555,60, 2013 - 58760,78, 2014 - 62611,69 грн. , січень - квітень 2015 р. (4822,03+5152,26+6352,31+6304,68) (а.с.120-121 т.1)

Відповідно до довідки АТ Ощадбанк" ОСОБА_1 було відкрито кредитну лінію на суму 19 000 грн. в період з 02.07.2015р. по 25.09.2018р. (т.1 а.с.142).

Відповідно до довідки від 04.01.2018р. 22.11.2017р. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля HONDA ACCORD двигун № НОМЕР_3 , належного ОСОБА_1 з ушкодженням ТЗ ( а.с.131 т.1).

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження від 23.12.2017 року вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля HONDA ACCORD двигун № НОМЕР_3 при ДТП 22.12.2017 року складає 88 368,00 грн. (а.с.211 т.1)

05.01.2018р. ОСОБА_3 видані свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_13 - 1/3 частина квартири АДРЕСА_22 та автомобіль ВАЗ 21093 р.н.з. НОМЕР_5 . Вказаний автомобіль був відчужений за 43900 грн. на підставі договору № 7141/2019/1306903 від 08.02.2019р. ( а.с.6-8 т.2).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_3 від 09.04.2019р. розмір її пенсії в період з листопада 2018 року по квітень 2019 року складав 2904,00 грн щомісячно (а.с.23 т.2).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 25.01.2018 року ОСОБА_3 набула у власність 1/3 частину квартири АДРЕСА_22 , автомобіля марки ВАЗ, д.нз. НОМЕР_6 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_16 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вказаний автомобіль ОСОБА_3 був відчужений за договором купівлі-продажу від 08.02.2019р. вартістю 43900 грн. ( а.с.6-9 т.2).

Відповідно до договору продажу віж 07 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 продав автомобіль HONDA ACCORD двигун № НОМЕР_3 ОСОБА_4 за 210 577,65 грн.( а.с.145 т.1)

08 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до директора ПП «Надія» з повідомленням, що укладення договору № 35-219/15 від 14.05.2015 року відбулося в інтересах сім`ї та кошти на оплату суми договору є спільною сумісною власністю подружжя. Тому, при можливому звернення щодо переоформлення зазначеного договору на користь третіх осіб вказане переоформлення здійснювати виключно з його згоди. Вкащана заява зареєстрована ПП «Надія» за вх. № 364 від 08.08.2018 року (а.с. 18 т. 1).

03.09.2018р. між ПП ОСОБА_14 і ОСОБА_2 (пайовик) була укладена додаткова угод № 1 від 03.09.2018 до договору № 35-219/15 від 14.05.2015 року щодо площі квартири АДРЕСА_23 , в т.ч. житлова 36,10, кількість кімнат - 2 (т.1 а.с.152)

Відповідно до додаткової угоди № 2 від 03.09.2018 року до Договору № 35-219/15 від 14 травня 20215 року, укладеної між ПП ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на підставі п.3.2.3 Договору уступила право вимоги на об`єкт інвестування, а саме квартиру АДРЕСА_3 , сума договору 581 708 грн. та передала усі свої зобов`язання за Договором ОСОБА_3 , при цьому об`єкт інвестування переходить до ОСОБА_3 та ПП "Надія" не заперечувало проти уступки права вимоги та передачі зобов`язань за Договором на користь ОСОБА_3 (а.с.152 т.1, т.2 а.с.1)

Відповідно до додаткової угоди № 3 від 03.09.2018 року до Договору № 35-219/15 від 14 травня 20215 року, укладеної між ПП ОСОБА_14 та ОСОБА_3 , внесені зміни до пункту 1.3 щод того, що предметом договору є квартира АДРЕСА_3 загальною площею 75,60 кв.м, житлова площа 30,40 кв.м, також внесені зміни до пункту 2.3 щодо вартості предмета договору 619 920 грн. (т.1 а.с.153, т.2 а.с.2)

20 листопада 2018 року ПП "Надія" листом повідомлено ОСОБА_3 про необхідність доплати 38 212 грн. у зв`язку із збільшенням об`єкту інвестування на 4,66 кв.м (а.с.240 т.1).

Відповідно до квитанції № 4 від 04.12.2018 року ОСОБА_3 сплатила 38 212,00 грн. на рахунок ПП ОСОБА_14 на підставі договору від 14.05.2015р. № 35-219/15 (а.с. 239 т. 1).

05 грудня 2018 року укладена додаткова угода № 3 до договору № 35-219/15 від 14.05.2015 року між ПП «Надія» та ОСОБА_3 про зміну п. 1.1 виклавши його в такій редакції: «предметом договору є квартира АДРЕСА_3 загальною площею 75,6 кв.м., житлова площа 30,4 кв.м., кількість кімнат 2, зміна п. 2.3 про те, що вартість предмету договору складає 619 920,00 грн. (а.с.154, т. 1).

Сертифікатом серії ЧК № 41 від 11.12.2018р. засвідчено відповідність закінченого будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_2 ( а.с.176 т.1)

28,01,2019 року ПП "Надія" та ОСОБА_3 підписаний акт прийому-передачі квартири АДРЕСА_3 площею 75,60 кв.м (т.1 а.с.155)

28.01.2019р. за ОСОБА_3 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_10 загальною площею 49,5 кв.м на підставі договору 92-219/15 від 23.12.2015р. з додатковою угодою 05.12.2018р. (а.с.116 т.1)

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майна, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 28.01.2019 року право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі додаткової угоди № 2 від 03.09.2018р., акту прийому-передачі від 28.01.2019р., додаткової угоди № 3 від 05.12.2018р., технічного паспорту від 28.01.2019р., додаткової угоди № 1 від 03.092.2018р., договору № 35-219/15 від 14.05.2015р. ( а.с.39-40 т.1)

08 лютого 2019 року позивач зверувся до ПП "Надія" з заявою про надання інформації та копій документів щодо дати введення в експлуатацію будинку за адресою АДРЕСА_2 , копії договору та акту прийму передачі квартири за договором за участю ОСОБА_2

25.02.2019р. право власності на квартиру АДРЕСА_9 загальною площею 47,8 кв.м зареєстровано за ОСОБА_20 на підставі договору № 70-219/15 від 01.03.2019р. з додатковими угодами 13.08.2015р., 12.04.2018р.( а.с.115 т.1).

27 лютого 2019 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. В рішенні встановлено, що шлюбні стосунки сторонами припинені в березні 2018 року (т. 1 а.с. 22, 89)

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

04.03.2019р. позивач звернувся до ПП "Надія" з приводу ігнорування його звернення від 08.02.2019р.

04 березня 2019 року ПП «Надія» у відповідь на заяву ОСОБА_1 від 04 березня 2019 року повідомлено про відмову у наданні конфіденційної інформації щодо ОСОБА_2 без згоди останньої.

Відповідно до Довідки УСБУ в Черкаській області від 11.03.2019 року дохід ОСОБА_1 за період з липня 2001 року по грудень 2018 року склав 1 332 353,70 грн., в тому числі у 2001р. - 3398,13 грн., 2020 - 10261,94 грн, 2003 -10127,97 грн, 2004 -13713,13 грн, 2005 - 15115,23 грн, 2006 - 16945,42 грн, 2007 - 28419,16 грн, 2008 - 33711,05 грн, 2009 - 32074,48 грн, 2010 - 54776,18 грн, 2011 - 72923,34 грн, 2012 - 81110,80 грн, 2013 - 95937,55 грн, 102591,50 грн, 2015 - 132742,80 грн. (а.с.24 т.1)

05 березня 2019 року позивач звернувся до ПП Надія з заявою про необгрунтовану відмову у вирішенні вказаних у зверненні від 08.02.2019р. питань.

13 березня 2019 року ОСОБА_2 Управлінням ДАБК Черкаської міської ради повідомлено, 11.12.2018 року був виданий сертифікат, який засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта "Будівництво багатоповерхового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями по АДРЕСА_2 ", що підтверджує факт прийняття вказаного будинку в експлуатацію. Також Управлінням ДАБК ЧМР позивачу повідомлено, що забудовником вказаного будинку було ПАТ "Житлобуд" (а.с. 15-16, т. 1).

Відповідно до довідки від 09.04.2019 року розмір пенсії ОСОБА_3 з листопада 2018 року по квітень 2019 року складає 17 874,00 грн. (2 994,00 грн. на місяць).

Згідно довідки УСБУ в Черкаській області від 16.05.2019 року дохід ОСОБА_2 за період з лютого 2002 року по квітень 2018 року склав 706 185,80 грн.

Згідно довідки УСБУ в Черкаській області від 19.06.2019 року дохід ОСОБА_13 за період з липня 2012 року по червень 2019 року склав 685 157,57 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 вересня 2019 року у справі № 711/10322/18, залишеним без зміни Постановою Черкаського апеляційного суду від 04 грудня 2019 року, визнано квартиру АДРЕСА_5 спільною сумісною власністю подружжя та проведений її поділ в рівних частках (по Ѕ) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.06.2019р. ОСОБА_1 07.04.2019р. зареєстрував право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0635 та договір оренди вказаної ділянки.

Відповідно висновку експерта за результатами будівельно-технічної експертизи КНДІСЕ від 21.12.2020 року № 887/1562-1564/20-23 в результаті дослідження методом аналогів продажу, найбільш імовірна дійсна (ринкова) вартість нерухомого майна, а саме двокімнатної квартири АДРЕСА_24 , станом на час проведення експертизи, із заокругленням до сотих одиниць, становить 903 571 грн. 20 коп. З технічної точки зору розділити квартиру АДРЕСА_3 між двома співвласниками шляхом проведення реконструкції (перепланування і переобладнання) приміщень існуючої квартири з метою влаштування двох ізольованих квартир між двома співвласниками, не вбачається можливим, оскільки виходячи із умови виділення кожному із співвласників окремої квартири для ізольованого користування та заселення однією сім`єю, не можливо виконати вимоги пунктів: п.5.17, п.5.18 (таблиця 1), 5.19, 5.21, 5.22 ДБН В.2.2-15-2019 Житлові будинки. Основні положення. (т. 3 ст. 147-166)

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного та сімейного законодавства.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при поділі майна враховують також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, як це визначено частиною четвертою статті 65 СК України. Таким чином, при розподілі майна подружжя між подружжям буде поділено не тільки майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а і борги подружжя (кредити і т. д.) та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, у постановах Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц та інших, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Згідно частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За змістом пункту 3 частини третьої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до частини першої статті 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Частинами другою, третьою статті 65 СК України також передбачено, що дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв`язку можна зробити висновок, що відсутність нотаріально посвідченої згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення договору позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном. Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до частини четвертої статті 369, статті 215 ЦК України надає іншому зі співвласників (другому з подружжя) право оспорити договір з підстав його недійсності. При цьому закон не пов`язує наявність чи відсутність згоди усіх співвласників на укладення договору ні з добросовісністю того з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, ні третьої особи контрагента за таким договором і не ставить питання оскарження договору в залежність від добросовісності сторін договору. Подібна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові у справі № 372/504/17 від 21 листопада 2018 року, Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 430/1281/14-ц від 15 червня 2020 року.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 216 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Питання набуття права власності на новостворене майно регулюється статтею 331 ЦК України. Так, за змістом ч.ч.1-3 ст.331ЦК право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У підпункті и) п.6, пункті 61 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18 вересня 1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» роз`яснено, що при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, судам слід враховувати, що до повної сплати пайового внеску за квартиру суд вирішує питання про право власності на частку в паєнагромадженні, а після завершення сплати про право на частку в праві власності на квартиру залежно від належної особі частки у паєнагромадженні. Квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім`ї.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 686/280/17 (провадження № 61-2685св21), до повної сплати вартості об`єкту інвестування може вирішуватись питання про набуття частки у пайових внесках на спірну квартиру.

Судом встановлено, що спірна квартира була набута у власність ОСОБА_3 28.01.2019р. на підставі акту прийому - передачі згідно договору майнових прав №35-219/15 від 14.05.2015 року, за яким сума інвестування в будівництво становила 619 920,00 грн.

Вказана сума інвестування будівництва спірної квартири складалась частко за рахунок сплати 15.05.2015 р., 18.05.2015 р., 19.05.2015 р. та 20.05.2015 р. платежів 581 708,00 грн. пайовиком на той час за договором №35-219/15 від 14.05.2015 року ОСОБА_2 в період перебування у шлюбі та ведення спільного господарства з ОСОБА_1 , а після відступлення ОСОБА_2 за спірною угодою прав пайовика на користь ОСОБА_3 - сплати останньою власних коштів в сумі 38 212,00 грн.

Оцінка зібраних у справі доказів в сукупності дає підстави для висновку, що презумпція спільності майна подружжя щодо сплачених ОСОБА_2 за договором №35-219/15 від 14.05.2015 року коштів в сумі 581 708,00 грн. відповідачами не спростована в ході судового розгляду.

Згідно з показів свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , останні були присутні при передачі ОСОБА_3 своїй доньці ОСОБА_2 коштів для придбання майнових прав на спірну квартиру. Також на підтвердження відповідної домовленості наданий договір № 01/15-Ф «Про надання поворотної фінансової допомоги" від 12 травня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також пояснення відповідачів та документи про витрати сім`ї на придбання іншого майна.

Разом з тим, зміст показів зазначених свідків та письмових доказів не підтверджує з достовірністю, що придбання майнових прав на спірну квартиру у травні 2015 року ОСОБА_2 , яка на той час мала статус пайовика за договором №35-219/15 від 14.05.2015 року, здійснювалось саме за отримані у ОСОБА_3 кошти в якості поворотної фінансової допомоги.

Наявність у матері ОСОБА_2 ОСОБА_3 власних коштів не може беззаперечно свідчити про те, що спірна квартира придбана за особисті грошові кошти дружини, які були надані їй матері не на потреби сім`ї.

Крім того, як підтверджено матерілами справи, протягом шлюбних стосунків кожен з подружжя працював та мав постійний заробіток за місцем роботи, а у період перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною останній була призначена державна соціальна допомога. Також кожен з подружжя отримував кредитні кошти у фінансових установах. Отже, протягом шлюбу сторони мали постійний дохід від трудової діяльності, а також інших джерел, за рахунок якого мали можливість набути спільне майно.

Зі змісту договору №35-219/15 від 14.05.2015 року не вбачається, щоб у вказаних правочинах ОСОБА_2 обумовлювала придбання майнових прав на спірну квартиру у особисту власність та за особисті кошти. При укладенні вказаного правочину не існувало ніяких умов, які б примусили ОСОБА_2 прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах.

Разом з тим, суд враховує, що сплата коштів ОСОБА_2 становила не повну вартість інвестування спірної квартири та остання у спірних відносинах не набувала права власності на вказаний об`єкт нерухомості, що виключає підстави для визнання вказаної квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

При цьому вимог щодо частки у пайових внесках на спірну квартири позивач ОСОБА_1 не заявляв, а відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання квартири АДРЕСА_3 , спільною сумісною власністю його та відповідача ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

Суд також виходить з того, що стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за пред`явленим позовом - суб`єкт порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення.

При цьому визначення предмета та підстав заявленого позову належить виключно позивачу. Також позивач на свій розсуд визначає відповідача особу, яка відповідати за позовом та згідно з ст. 51 ЦПК України залучення співвідповідача відбувається тільки за клопотанням позивача.

Таким чином, за змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення інших належних співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин, суд відмовляє у задоволенні позову.

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Оспорюючи укладену між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ПП «Надія» додаткову угоду № 2 від 03 вересня 2018 року до договору від 14.05.2015 року № 35-219/15 про зміну пайовика, позивач посилався на те, що вважає, що вказаним правочином за участю відповідачів протиправно позбавлений права власності на майнові права на предмет договору від 14.05.2015 року № 35-219/15 - квартиру АДРЕСА_3 .

Разом з тим, приватне підприємство "Надія" як сторона оспорюваного правочину було залучене позивачем до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог, що не відповідає його процесуальному статусу як учасника спірного матеріального правовідношення, виходячи із змісту встановлених судом обставин.

У постанові КЦС ВС від 30 липня 2020 року в справі № 670/23/18 зроблено висновок, що у справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатися всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них.

Враховуючи процесуальний статус третьої особи учасника спірного матеріального правовідношення, імперативність вимоги закону щодо забезпечення судом реалізації процесуальних прав усіх учасників процесу, суд не вправі встановлювати обставини щодо обґрунтованості заперечення третьої особи проти позовних вимог й давати їм правову оцінку, що не позбавляє позивача права на звернення до суду з позовом з правильно визначеним ним суб`єктним складом учасників справи відповідно до сформульованих позовних вимог, які відповідатимуть передбаченому законом способу захисту відповідного права або законного інтересу.

Отже, позивач вправі вирішувати даний спір у встановленому законом порядку із залученням в якості відповідачів сторін оспорюваного правочину, в іншому випадку рішення буде порушувати процесуальні права осіб, не залучених до участі у справі в якості відповідачів, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Враховуючи викладене, не підлягають до задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсною укладену між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ПП «Надія» додаткову угоду № 2 від 03 вересня 2018 року до договору від 14.05.2015 року № 35-219/15 про зміну пайовика, а також похідні від оспорювання правочину позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_3 та поділу спірної квартири з визнанням права власності ОСОБА_1 зі сплатою ним ОСОБА_2 - грошової компенсації замість її частки в розмірі 451 785,60 грн.

Позовні вимоги про визнання дійсним за ОСОБА_4 , як добросовісним набувачем, право власності на автомобіль HONDA ACCORD, номер кузова НОМЕР_3 не підлягають до задоволення в зв`язку з недоведенням порушення, не визнання або оспорювання з боку відповідачів права власності ОСОБА_4 , набутого останнім на підставі договору купівлі-продажу № 7141/2018/1054375 транспортного засобу, укладеного 07.08.2018 у територіальному сервісному центрі МВС України №7141 з ОСОБА_1 , який ніким не оспорюється.

Крім того, позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 не був залучений в якості відповідача ОСОБА_4 , про визнання права власності за яким заявлено позовну вимогу у первісному позові.

Таким чином, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягаються задоволенню повністю.

Вирішуючи зустірічні позовні вимоги ОСОБА_2 , суд виходить з такого.

В судовому засіданні встановлено, що автомобіль HONDA ACCORD, номер кузова НОМЕР_3 ОСОБА_1 був придбаний в період шлюбу та ведення спільного господарства та являвся об`єктом спільної сумісної власності подружжя, що сторонами не оспорювалось.

ОСОБА_1 07.08.2018 року здійснив відчуження ОСОБА_4 спільного автомобіля за договором продажу від 07 серпня 2018 року за 210 577,65 грн. без згоди дружини ОСОБА_2 після припинення у березні 2018 року шлюбних стосунків, що встановлено судовим рішенням у справі № 711/271/19 та є преюдиційним в даній справі, чим були порушені права та законні інтереси ОСОБА_2 як співвласника транспорнтого засобу, тому зустрічні позовні вимоги про стягнення грошової компенсації підлягають до задоволення в частині стягнення 1/2 частини дісної ринкової вартістю спірного автомобіля на момент його відчуження в розмірі 1/2*за 210 577,65 грн.= 105 288,83 грн.

Оскільки спірний автомобіль є цінним майном, який належав подружжю на праві спільної сумісної власності, договір купівлі-продажу цього транспортного засобу виходив за межі дрібного побутового правочину, тому позивачка за заустрічним позовом мала надати свою письмову згоду на відчуження цього майна.

Доводи ОСОБА_1 про те, що договір купівлі-продажу № 7141/2018/1054375 транспортного засобу, укладений 07.08.2018 у територіальному сервісному центрі МВС України №7141 містить визначену за погодженням його сторін вартість автомобіля, яка не відображає дійсну ринкову вартість транспортного засобу суд вважає такими, що не обгрунтовують заперечення проти зустрічного позову, оскільки згідно встановленого законом порядку в разі оформлення договору купівлі-продажу в територіальному сервісному центрі передбачена необхідність надати оціночну або середньоринкову вартість транспортного засобу і документ про сплату податку на дохід від продажу об`єкта рухомого майна

Таким чином, за встановлених обставин, зустрічні позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

У зв`язку з задоволенням зустрічного позову в частині в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації в сумі 105 288,83 грн. грошові кошти, належні ОСОБА_1 в сумі 105 288 грн 83 коп, які останнім внесені на депозитнийу рахунок ТУ ДСА України в Черкаській області підлягають зверненню стягнення на користь ОСОБА_2 .

У зв`язку з відмовою у вимогах первісного позову ОСОБА_1 про визнання права власності на спірну квартиру зі стягненням з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації в сумі 451 785 грн. 60 коп. грошові кошти, належні ОСОБА_1 в сумі 451 785 грн. 60 коп., які останнім внесені на депозитнийу рахунок ТУ ДСА України в Черкаській області підлягають поверненню особі, яка їх сплатила.

Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У зв`язку з повною відмовоу задоволенні вимог первісного позову ОСОБА_2 заходи забезпечення позову, вжиті судом за його завою, підлягають скасуванню, як передбачено ч.9 ст.158 ЦПК України.

Питання про судові витрати підлягає вирішенню у порядку ст.246 ЦПК України.

Керуючись п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 4,7,10,81,141,263-266 ЦПК України, ст. 13, 15, 215, 216, 331, 368 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 61, 63, 65, 70 СК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання квартири АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнання недійсною укладеної між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та приватним підприємством "Надія" додаткової угоди від 03 вересня 2018 року № 2 до договору № 35-219/15 від 14 травня 2015 року про зміну пайовика, скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_3 , визнання права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 зі сплатою грошової компенсації, визнання права власності ОСОБА_4 на автомобіль HONDA ACCORD, 2005 випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задовольнити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації в розмірі 105 288,83 гривень.

Грошові кошти, належні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) в сумі 105 288 грн 83 коп, які зберігаються на депозитному рахунку ТУ ДСА України в Черкаській області згідно квитанції АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" від 13 липня 2021 року № 4К2А-К83Н-Е629-ХК45, звернути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 ) в рахунок грошової компенсації згідно рішення Соснівського рйонного суду м.Черкаси від 08 вересня 2022 року у справі № 712/4165/19.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) з депозитного рахунку ТУ ДСА в Черкаській області грошові кошти, внесені ОСОБА_1 згідно квитанції АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" від 13 липня 2021 року № Р69Т-26К1-8090-МК70 в сумі 451 785 грн. 60 коп.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо предмета спору - квартири АДРЕСА_3 , власником якого зареєстрована ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі договору №35-219/15, виданого 14.05.2015.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст рішення складено 16 вересня 2022 року.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_25 )

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_13 )

Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_26 )

Третя особа: Приватне підприємство "Надія" (м. Черкаси, вул.. О.Дашковича, 27, код 21356758)