Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3843/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2022 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Левка Т.Ю.,

секретар судового засідання Роман К.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , земельну ділянку, з призначенням для обслуговування житлового будинку, площею 0,10 га., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, з призначенням для ведення підсобного господарства, площею 0,0434 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , оскільки за повідомленням приватного нотаріуса укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна не має можливості, так як відповідачі не надали правовстановлюючі документи про оформлення права на спадкову земельну ділянку площею 0,1434 га, на якій розташований будинок, а також у зв`язку з тим, що після введення в Україні військового стану, не працювали державні реєстри, що виключило можливість вчинення нотаріальних дій спрямованих на припинення/перехід прав на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будучи повідомленими про день, час та місце проведення підготовчого засідання належним чином, в підготовче засідання не з`явилися, але подали через канцелярію суду письмові заяви, згідно яких вимоги позивача визнають та просять суд розглянути справу у їх відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідачі є власниками житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом видане 28 жовтня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори, реєстраційний №2554, належить 1/2 (одна друга) частина вказаного майна. Право власності зареєстроване Виноградівським бюро технічної інвентаризації 26.08.2008, номер запису 423 в книзі І, номер Витягу 20006036, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину законом, яке видане 21 січня 2000 року, посвідчене державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори, реєстраційний №46, належить 1/2 (одна друга) частина вказаного вище майна. Право власності зареєстроване Виноградівським бюро технічної інвентаризації 21.08.2008, номер запису 423 в книзі І, номер Витягу - 19974882, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Земельна ділянка, з призначенням для обслуговування житлового будинку, ведення підсобного господарства, площею 0,1434 га, належна на праві власності згідно Державного акту на право приватної власності на землю IV-3K №000088 виданий Виноградівською міською радою 29.08.2006 року на підставі рішення виконкому Виноградівської міської ради від 24.12.1993 року №215. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №976. Земельна ділянка належить відповідачам, на праві спадкування за померлими власниками будинку та земельної ділянки, на підставі принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та будинку, згідно ст. ст. 120, 125 ЗК України.

Згідно відомостей Технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 , виданого 18.07.2022 року сертифікованим спеціалістом ФОП ОСОБА_4 , житлова площа складає 87,9 кв.м, загальна площа становить 160,2 кв.м, рік побудови 1890/1991.

Відповідно до довідки виданої 18.07.2022 року сертифікованим спеціалістом ФОП ОСОБА_4 , інвентаризаційна вартість житлового будинку по АДРЕСА_1 станом на 2022 рік, становить - 292.378,00 грн.

Відповідно до Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок наданої 19.07.2022 року Управлінням надання адміністративних послуг ГУ ДГК у Закарпатській області, земельна ділянка, площею 0,10 га, для обслуговування жилого будинку в АДРЕСА_1 , має нормативно грошову оцінку в розмірі 168,418,48 грн.

Відповідно до Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок наданої 19.07.2022 року Управлінням надання адміністративних послуг ГУ ДГК у Закарпатській області, земельна ділянка, площею 0,0434 га, для ведення підсобного господарства в АДРЕСА_1 , має нормативно грошову оцінку в розмірі 1481,98 грн.

Всього нормативно грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 0,1434 га з призначенням для обслуговування житлового будинку, ведення підсобного господарства, складає - 169.900,46 грн.

Дружина позивача, ОСОБА_5 , надала згоду на купівлю житлового будинку та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним записом в договорі купівлі-продажу.

«17» лютого 2022 року позивач уклав з відповідачами письмовий Попередній договір (надалі Договір), предметом якого є - в цілому житловий будинок з надвірними будівлями, та земельна ділянка площею 0,1434 га, на якій розташований будинок за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - Майно).

«17» лютого 2022 року сторонами Договору складений Акт прийому - передачі Майна, що згідно п. 7., п. 10 Договору свідчить про отримання позивачем у володіння вказане Майно.

Згідно умов Договору відповідачі зобов`язалися в майбутньому передати на оплатній основі Майно, а Позивач зобов`язався в майбутньому прийняти це Майно, до 02.05.2022 року по ціні 500.000,00 гривень.

На виконання цього Договору відповідачі отримали від позивача аванс в рахунок оплати вартості Майна в сумі 250.000,00 грн, про що відповідачі склали відповідні розписки від 17.02.2022 року.

Позивач, як і відповідач добросовісно виконували п.п. «А», «Б» п.4. цього Договору: підготував в строк до 02.05.2022 року документи, необхідні для укладення основного, нотаріально посвідченого договору.

Сторони подали документи до нотаріуса для оформлення договору купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки, і отримали решту 250.000,00 грн в рахунок вартості житлового будинку, про що була ними складено розписки від 01.05.2022 року.

Приватний нотаріус своїм листом - відмовою повідомив про відмову у вчиненні нотаріальної дії 01.05.2022 року щодо відчуження житлового будинку, який належить відповідачам на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, розташованого в АДРЕСА_1 , - оскільки відповідачі не надали правовстановлюючі документи про оформлення права на спадкову земельну ділянку площею 0,1434 га, на якій розташований даний будинок; а також у зв`язку з тим, що після введення в Україні військового стану, не працювали державні реєстри, що виключило можливість вчинення нотаріальних дій спрямованих на припинення/перехід прав на нерухоме майно.

В такому випадку, позивач отримав право, згідно п. 11 Договору, подати позов до суду про визнання за ним, позивачем права власності на житловий будинок.

Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а ч.2 даної статті передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

У частині першій статті 179 ЦК України надано визначення речі як предмета матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Зазначено про їх поділ на нерухомі та рухомі (стаття 181 ЦК України) і що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Також у статті 182 цього Кодексу передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі "Федоренко проти України" (N 25921/02) ЄСПЛ вказав, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі "Стреч проти Сполучного Королівства", заява N 44277/98).

В іншій справі "Н.К.М. проти Угорщини" (NKM v. Hungary, скарга N 66529/11) у рішенні від 14 травня 2013 року ЄСПЛ зазначив, що "правомірні очікування" підлягають захисту як власне майно і майнові права.

Вказане свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

В ст. 328 ЦК закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно. Право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку, або незаконність права власності не випливатиме із закону.

Реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі N 911/3594/17).

Також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі N 680/214/16 та від 07 квітня 2020 року у справі N 916/2791/13 зроблено висновок про те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі N 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі N 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі N 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі N 48/340, від 19 травня 2020 року у справі N 916/1608/18.

Визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав і охоронюваних законом інтересів передбачене у статті 16 ЦК України.

Таким чином, вказаний вище попередній договір укладено його сторонами з певною економічною метою, якої вони мали досягти внаслідок його виконання, дотримуючись принципу добросовісності, розумності і справедливості, визначеного у статтях 3, 509 ЦК України. І такою метою було отримання позивачем у власність об`єкта нерухомості (пункти 1.1, 1.2 договору), а сторони договору повинні були діяти у відповідності до цієї мети.

Позивач виплатив відповідачам повну суму вартості предмета купівлі-продажу, але з незалежних від нього причин не може оформити право власності на нього.

Тобто за вказаним Договором позивач має право вимагати визнання за ним абсолютного права (власності), за який він сплатив повну вартість та отримав від свого правопопередника володіння купленим як власник. Тобто в даний час він володіє житловим будинком та земельною ділянкою, як своїми .

За таких встановлених у підготовчому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України ст. ст. 16, 328, 373, 392, ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , загальною площею 160,2 кв. м, житловою 87,9 кв. м, рік побудови 1890/1991.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, площею 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку, з цільовим призначенням для ведення підсобного господарства, площею 0,0434 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко