Справа № 464/2480/22
пр.№ 2/464/1100/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05.09.2022 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судових засідань Коваль М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 27.06.2022 звернувся в суд із позовом, в якому просить визнати відповідачку ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 18.01.2008. Відповідачка по справі є його колишньою дружиною, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16.11.2015 шлюб між ними розірвано. Шлюбні відносини між сторонами припинено з 1994 року, оскільки відповідачка виїхала в Грецію та з цього часу у його квартирі не проживала. Таким чином, відповідачка у квартирі АДРЕСА_1 не проживає більше 22 років, однак її місце проживання зареєстроване за вказаною адресою. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачкою житлової площі за період її відсутності між ними немає. У зв`язку з тим, що відповідачка зареєстрована у квартирі, житлово-комунальні послуги нараховуються також і на неї, які він змушений сплачувати. Окрім цього, ОСОБА_2 зовсім не цікавилась квартирою, не приймала участі у ремонту та обслуговуванні такої.

Ухвалою від 19.07.2022 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явився, 05.09.2022 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась повторно, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи повторну неявку відповідачки в судове засідання та відсутність заперечень сторони позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 18.01.2008, виданим Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (а.с.6).

Згідно із відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС у Львівській області від 01.07.2022, відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18).

Статтями 316, 317, 319, 391 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Їх право користування жилим приміщенням урегульовано житловим законодавством, згідно яким ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ст. 9 ЖК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Питання втрати членом сім`ї власника права користування житлом вирішується на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України. Так, даною нормою закону передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

За відсутності правового регулювання втрати права на користування житлом колишнім членом сім`ї власника, то суд в порядку ч.9 ст.8 ЦПК України застосовує аналогію закону.

Згідно із заочним рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16.11.2015 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Даним рішенням встановлено, що з грудня 2000 року сторони не проживають разом та не ведуть спільне господарство (а.с.13).

Як вбачається з акту ЛКП «Хуторівка» №9 від 14.06.2022, складеного комісією у складі заступника голови правління Кривенко О.В. та членів правління ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , відповідачка ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 2010 року (а.с. 12).

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, доказів щодо поважних причин непроживання чи чинення перешкод їй у користуванні таким, суду не надано, а відтак, суд приходить до висновку про визнання відповідачки такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 76, 81, 258, 259, 263-265, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 грн. 40 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП не надано, АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Ю. Теслюк