Справа № 202/7854/21
Провадження № 2/202/2926/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Кухтіна Г.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в м. Дніпрі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення матеріальної шкоди та страхового відшкодування заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою за результатом розгляду якої просила суд:

1)стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на свою користь страхове відшкодування в розмірі 15 357,53 грн.;

2)стягнути з ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 50 458,17 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок порушення ОСОБА_2 ПДР України, транспортний засіб позивача отримав механічні ушкодження. Вартість матеріального збитку з урахуванням зносу складає суму розмірі 110 429,25 грн., а вартість відновлювального ремонту без урахування зносу складає 154 391,05 грн. Ремонт автомобіля було здійснено та оплачено у сумі 160 887,42 грн. З вказаної суми 95 071,72 грн. було сплачено ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на рахунок СТО, а різниця у сумі 65 815,70 грн. була сплачена позивачем. Між тим, на думку позивача, сума, яка повинна була бути перерахована страховою компанією 110 429,25 грн. тобто з урахуванням витрат пов`язаних із відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу. В зв`язку із чим, позивач заявила вимогу про стягнення із страхової компанії різниці між сплаченою сумою та визначеною у висновку про визначення матеріального збитку - 15 357, 53 грн. (110 429,25 95071,72). Вимога заявлена до ОСОБА_2 у розмірі 50 458,17 грн. (160887,42 110429,25) обґрунтована тим, що заявлена до стягнення сума є різницею між реальними збитками та розміром страхового відшкодування у сумі 110 429,25 грн.

Від ПАТ «НАСК «ОРАНТА» надійшли письмові пояснення за змістом яких страхова компанія заперечувала проти задоволення позовних вимог заявлених до неї. Також вказано, що жодних чеків на покупку деталей не було надано, обставини викладені у позовній заяві в частині заявлених сум не підтверджені належними доказами.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2021 року, у справі про адміністративні правопорушення № 202/4187/21, яка набрала чинності 3 серпня 2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і піддано адміністративному стягненню.

Вказаною вище постановою було встановлено, що ОСОБА_2 21 червня 2021 року о 15 годині 40 хвилин, в м. Дніпро, вул. Донецьке Шосе, буд.124 В, керуючи транспортним засобом Renault н/з НОМЕР_1 при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з транспортним засобом Toyota н/з НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, чим порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України.

У відповідності до полісу АР/8771836: страховиком є ПАТ «НАСК «ОРАНТА», страхувальником - ОСОБА_3 , забезпечений засіб Renault н/з НОМЕР_1 , страхова сума за шкоду завдану майну 130 000,00 грн.

У відповідності до висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку №8526 від 5 липня 2021 року, вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля Toyota Corolla, д.р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 110429,25 грн. вартість відновлювального ремонту складає 154 391,05 грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №8526 від 24 червня 2021 року, ОСОБА_1 сплачено 3500,00 грн. за експертне дослідження.

У відповідності до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП ОСОБА_4 здійснює в т.ч., технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

ФОП ОСОБА_4 видано рахунок фактуру №СФ-1-8 від 5 серпня 2021 року на ім`я ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та акт здачі приймання робіт №1-8 від 8 жовтня 2021 року, на суму 95 071,72 грн.

Згідно розрахунку страхового відшкодування ПАТ «НАСК «ОРАНТА» від 13 вересня 2021 року та від 6 жовтня 2021 року, загальна сума страхового відшкодування складає 95 071,72 грн.

За вказаними рахунком та актом ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сплатило на рахунок ФОП ОСОБА_4 17 вересня 2021 року та 8 жовтня 2021 року страхове відшкодування у загальному розмірі 95 071,72 грн.

ФОП ОСОБА_4 видано рахунок фактуру №СФ-1-10 від 5 серпня 2021 року на ім`я ОСОБА_1 та акт здачі приймання робіт №1-10 від 12 жовтня 2021 року, на суму 65 815,70 грн.

У відповідності до копій квитанцій до прибуткового касового ордера №3 від 12 жовтня 2021 року, 11 жовтня 2021 року та 6 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 сплатила на рахунок ФОП ОСОБА_4 загальну суму у розмірі 65 815,70 грн.

5 листопада 2021 року між позивачем та адвокатом Константиновим Р.Д. укладено договір про надання правової допомоги №05/11/21-63 з метою стягнення матеріальної шкоди, отриманої внаслідок ДПТ.

У відповідності до квитанції до прибуткового ордера 05/11/21-63-1 від 5 листопада 2021 року ОСОБА_1 сплатила 6000,00 грн. у відповідності до договору про надання правової допомоги №05/11/21-63.

ІІІ. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У статті 29 Закону № 1961-IV зазначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (далі - Методика).

Пунктом 2.3 Методики передбачено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, страховий випадок стався з вини ОСОБА_2 , відповідальність якого застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПАТ «НАСК «Оранта».

Фактично позивач не погоджується із визначеним страховою компанією розміром страхового відшкодування, оскільки висновком експертного дослідження №8526 від 5 липня 2021 року визначено розмір матеріального збитку в результаті пошкодження транспортного засобу позивача під час ДТП на 15 357, 53 грн. більше ніж визначено страховою компанією.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позивачем доведено розмір, завданих їй збитків, а також судом визнається висновок експертного автотоварознавчого дослідження допустимим та достовірним письмовим доказом, що обґрунтовує розмір заподіяних збитків з огляду на таке.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).

Частиною першою статті 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно з частиною другою статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

ПАТ «НАСК «Оранта» не надало належних та допустимих доказів на спростування висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 5 липня 2021 року № 8526, не спростувало визначений розмір матеріального збитку, а отже не довело, що розмір матеріального збитку визначено експертним дослідженням неправильно.

Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не порушував клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою спростування результатів дослідження від 5 липня 2021 року № 8526.

Посилання страхової компанії на відсутність доказів оплати деталей спростовуються доказами наявними у матеріалах справи, актами та квитанціями.

Отже, позивач надав суду докази щодо розміру майнової шкоди, які не спростовано відповідачами.

Страховою компанією не доведено необґрунтованості чи суперечності висновку експертного дослідження іншим матеріалам справи та не спростовано викладених у ньому обставин, у зв`язку із чим з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 15 357,53 грн.

Окрім того, у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Враховуючи викладене, а також того, що фактично позивач понесла витрати з ремонту свого транспортного засобу у розмірі 160 887,42 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги в частині стягнення із ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 50 458,17 грн. (160887,42 110429,25).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ч.ч. 1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача (судовий збір у розмірі 908,00 грн., правові витрати у розмірі 6 000,00 грн. та витрати за послуги експерта 3500,00 грн., що разом складає 10 408,00 грн.).

Керуючись ст. ст. 993, 1166, 1187 ЦК України, ст.ст. 263, 265, 280 - 284, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 ), Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (, адреса: м.Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д) про стягнення матеріальної шкоди та страхового відшкодування заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 50 458,17 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 15 357,53 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі по 5 204,00 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 14 вересня 2022 року.

Суддя Г.О. Кухтін