08.09.2022 Провадження по справі № 2/940/267/22
Справа № 940/510/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 вересня 2022 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми кредитної заборгованості,

встановив:

АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за договором № 96490 від 31.07.2013 року в сумі 24061,71 гривень та судових витрат по справі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.07.2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 96490 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетовою схемою.

31.04.2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 1 до договору № 96490, згідно якого банк відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний» та відкрив поточний рахунок № НОМЕР_1 .

06.04.2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 2 до договору № 96490, згідно якого банк встановив ОСОБА_1 кредит в сумі 20000 гривень зі сплатою 10,50% річних за користування кредитними коштами (за перевищення витратного ліміту 24% на рік) на строк дії платіжної картки.

06.04.2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 3 до договору № 96490, згідно якого банк встановив ОСОБА_1 кредит в сумі 20000 гривень зі сплатою 11% річних за користування кредитними коштами (за перевищення витратного ліміту 24% на рік) на строк дії платіжної картки до липня 2024 року.

На виконання умов договору банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу обумовлений договором кредит. Проте ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконувала, порушуючи умови договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором, яка станом на 13.05.2021 року складає 24061,71 гривень.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

При цьому відповідач ОСОБА_1 від отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з доданими до неї документами відмовилася, а тому відповідно до ч. 9 ст. 130 ЦПК України вважається такою, яка дане поштове відправлення отримала.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 31.07.2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 96490 про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетовою схемою.

31.04.2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 1 до договору № 96490, згідно якого банк відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок за тарифним пакетом «Зарплатний» та відкрив поточний рахунок у гривнях № НОМЕР_1 (а.с. 39-42).

06.04.2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 2 до договору № 96490, згідно якого банк встановив ОСОБА_1 кредит в сумі 20000 гривень зі сплатою 10,50% річних за користування кредитними коштами (за перевищення витратного ліміту 24% на рік) на строк дії платіжної картки (а.с. 44-45).

06.04.2015 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 3 до договору № 96490, згідно якого банк встановив ОСОБА_1 кредит в сумі 20000 гривень зі сплатою 11% річних за користування кредитними коштами (за перевищення витратного ліміту 24% на рік) на строк дії платіжної картки до липня 2024 року (а.с. 46).

Натомість ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та нараховані проценти.

На виконання умов договору банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши ОСОБА_1 кредит. Проте остання свої зобов`язання належним чином не виконувала, порушуючи умови договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором, яка станом на 13.05.2021 року складає 24061,71 гривень, в тому числі: 19982,71 грн. основної заборгованості; 1799,94 гривень процентів за користування кредитом; 16,87 гривень пені за несвоєчасне погашення боргу; 31,74 гривень пені за несвоєчасне погашення процентів; 683,75 гривень 3% річних на суму простроченого кредиту; 65,12 гривень 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів; 1342,49 гривень інфляційні втрати за несвоєчасне погашення боргу; 126,17 гривень інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів (розрахунок боргу - а.с. 5-10).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ст. 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання, тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно вимог ст. 549 ЦПК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 551 ЦПК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, і трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежновід сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачем порушено умови кредитного договору та не виконано взятих на себе зобов`язань за договором № 96490 від 31.07.2013 року про відкриття фізичній особі карткового рахунку для платіжної картки та здійснення розрахунково-касового обслуговування за дебетовою схемою з урахування додаткових договорів № 1 від 31.04.2013 року, № 2 від 06.04.2015 року та № 3 від 06.04.2015 року.

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2481 гривня, що підтверджується меморіальним ордером № від 17.05.2022 року (а.с. 4), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідача.

Керуючись ст.ст. 525-527, 530, 536, 610, 625, 629, 1048, 1050, 1054 ЦКУкраїни, ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми кредитної заборгованості- задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», , в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», , адреса: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, 27, кредитну заборгованість за договором № 96490 від 31.07.2013 року в сумі 24061 (двадцять чотири тисячі шістдесят одна) гривня 71 копійка та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.П.Косович