Провадження № 2-з/522/295/22
УХВАЛА

07 вересня 2022 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Косіцина В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, акціонерного товариства «Альфа-Банк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державного реєстратора Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Марінової Катерини Антонівни про визнання незаконним та скасування наказу.

За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В.

05 вересня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом вжиття заходів забезпечення позову у спосіб заборони Міністерству юстиції України та/або його структурним підрозділам, у тому числі, але не виключно Офісу протидії рейдерству, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, Державному підприємству "Національні інформаційні системи", державним реєстраторам до вирішення по суті справи №522/10663/22 вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначає, що Міністерством юстиції України було прийнято Наказ про задоволення скарги, яким скасовано рішення від 30.08.2021 №60064147, прийнятого державним реєстратором Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Маріновою Катериною Антонівною.

Вказаним Наказом скасовано рішення №60064147 від 30.08.2021 року, прийняте державним реєстратором Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Маріновою Катериною Антонівною про державну реєстрацію права приватної власності позивача на нерухоме майно, а саме нежитлової господарської будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Дізнавшись про оскаржуваний наказ, вона звернулася до державного реєстратора із заявою власника про встановлення заборони вчинення реєстраційних дій. Така заява була задоволеною і встановлено заборону власника на вчинення реєстраційних дій (ст. 16 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Однак, в силу положень ст.25 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» така заборона діє лише протягом 15 днів.

Враховуючи, що позивач переконана, що такий наказ не відповідає законові і повинен бути визнаний судом незаконним та скасованим, а тому її позов може бути забезпечений забороною вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, у випадку невжиття заходів забезпечення позову, для неї можуть настати негативні наслідки, у вигляді того, що запис про право власності нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить позивачу на підставі чинних правовстановлюючих документів (Акту та Постанови) буде скасованим на виконання оскаржуваного наказу. І, у такому випадку, у банку, виникне право на звернення до реєстратора з заявою про реєстрацію за ним 1/2 частки цього майна. Такі наслідки, з врахуванням положень ст. 388 ЦК України можуть стати невідворотними. Тобто, буде унеможливленим поновлення порушених прав та інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У відповідності до ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Згідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що відповідна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, акціонерного товариства «Альфа-Банк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державного реєстратора Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Марінової Катерини Антонівни про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 21 червня 2022 року про скасування рішення від 30.08.2021 №60064147, прийнятого державним реєстратором Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Маріновою Катериною Антонівною.

Судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 21 червня 2022 року «Про задоволення скарги» наказано скаргу АТ «Альфа-Банк» від 13.12.2021 № 90541 задовольнити в повному обсязі та скасувати рішення від 30.08.2021 №60064147, прийняте державним реєстратором Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Маріновою Катериною Антонівною.

Скасоване оскаржуваним наказом рішення від 30.08.2021 №60064147, прийняте державним реєстратором Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Маріновою Катериною Антонівною стосувалось нежитлової господарської будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що зазначене нерухоме майно належить їй на підставі чинних правовстановлюючих документів (Акту та Постанови).

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо забезпечення позову, суд прийшов до наступних висновків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 15.01.2019 у справі № 915/870/18.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів ст. 2, 11,12 Цивільного процесуального кодексу України (змагальність сторін та пропорційність у цивільному судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді заборони третім особам вчиняти певні дії щодо предмета спору тощо) права відповідача або вказаних осіб, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.01.2019 у справі № 915/870/18.

Суд зауважує, що оскільки у даній справі позивач звернувся з немайновими позовними вимогами про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 21 червня 2022 року про скасування рішення від 30.08.2021 №60064147, судове рішення у разі задоволення цієї вимоги не вимагатиме примусового виконання. В даному випадку, як підстава вжиття заходів забезпечення позову мають досліджуватись обставини, що свідчать про те, що невжиття таких заходів істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Такої ж правої позиції дотримується об`єднана палата Касаційного господарського суду Верховного Суду у постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Крім того, об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 15 липня 2022 року по справі №910/4445/21 прийшла до висновку про те, що у спорі про скасування наказу Міністерства юстиції України заборона вчинення реєстраційних дій є зрозумілим, самодостатнім та передбаченим законом заходом забезпечення позову.

Позивач просить суд заборонити Міністерству юстиції України та/або його структурним підрозділам, у тому числі, але не виключно Офісу протидії рейдерству, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, Державному підприємству "Національні інформаційні системи", державним реєстраторам до вирішення по суті справи №522/10663/22 вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна.

З аналізу наведеної норми вбачається, що підставою для відмови державним реєстратором у проведенні реєстраційних дій є судове рішення про заборону вчинення реєстраційних дій.

Суд зазначає, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, і такий захід забезпечення позову не вирішує наявності будь-якого права. Крім того, вказаний спосіб забезпечення позову покликаний на період вирішення спору по суті зупинити вчинення дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, в разі задоволення позову з огляду на предмет спору, правову природу спірних правовідносин. Зокрема, відчуження майна третім особам зумовить необхідність з метою відновлення порушених прав, на захист яких подано даний позов, ініціювати процедуру захисту свого права як власника нерухомого майна, що потребуватиме значних як фінансових, так і правових витрат, покладання яких на позивача буде неправомірним.

При цьому, заявлений захід забезпечення позову, виходячи зі змісту заявлених вимог, не є тотожним самим заявленим позовним вимогам.

Отже у разі, якщо до закінчення розгляду справи нерухоме майно у позасудовому порядку буде відчужено майно третім особам, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить або взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

За таких обставин, збереження спірних правовідносин в існуючому на сьогоднішній день стані буде спрямовано в тому числі на забезпечення збереження балансу інтересів як їх існуючих учасників, так і потенційно можливих учасників, які виникнуть під час вирішення спору, адже попередить можливість понесення ними можливих збитків та додаткових витрат у випадку подальшого відчуження нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції" № 475/97- ВР від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4,7, 11 до Конвенції.

Згідно із ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Незастосування заходів забезпечення позову може призвести до того, що права позивача не буде захищено, навіть у разі задоволення позову, в той час як застосування вказаних заходів забезпечення позову може цьому завадити.

За встановлених обставин, враховуючи предмет позову, на думку суду, заявлений позивачем спосіб забезпечення позову є адекватним, співрозмірним та обґрунтованим, у зв`язку із чим заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Заборонити Міністерству юстиції України та/або його структурним підрозділам, у тому числі, але не виключно Офісу протидії рейдерству, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, Державному підприємству "Національні інформаційні системи", державним реєстраторам до вирішення по суті справи №522/10663/22 вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам для негайного виконання, яких стосуються заходи забезпечення позову і відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Одеського апеляційного суду.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом.

Суддя Косіцина В.В.