Справа №2-5970/10
Провадження №2-з/522/283/22
УХВАЛА

08 вересня 2022 року м.Одеса

Приморського районного суду м.Одеси у складі:

Головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Кулябко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Бочевар Михайла Павловича про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №2-6970/10 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала справа за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 17.11.2010 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» задоволено.

До суду 24.08.2022 року надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Бочевар М.П. про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява обґрунтована тим, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 15.02.2010 року було вжито заходів забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон України ОСОБА_1 до розгляду даної справи по суті. Заочним рішенням суду від 17.11.2010 року позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 - задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» 21 112,80 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №PL-500/046/2007 від 01.10.2007 року. Однак, з моменту ухвалення рішення суду по даній справі, позивач не звертався до органів виконавчої служби із заявою про примусове виконання заочного рішення суду, на виконанні виконавчий лист з виконання рішення суду від 17.11.2010 року не перебував. Також зазначив, що на теперішній час ЦПК України передбачені види забезпечення позову, серед яких відсутній такий вид як відмова у виїзді за кордон у випадках, якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі, у зв`язку з чим вважає, що зазначене забезпечення підлягає скасуванню, а тому був змушений звернутися до суду з зазначеним клопотанням.

Ухвалою суду від 26.08.2022 року було призначене судове засідання з приводу розгляду клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Бочевар М.П. про скасування заходів забезпечення позову на 31.08.2022 року.

У судове засідання призначене на 31.08.2022 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 07.09.2022 року

У судове засідання призначене на 07.09.2022 року сторони не з`явилися, представник заявника адвокат Бочевар М.П. через канцелярію суду надав заяву, в якій вимоги клопотання про скасування забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон України підтримав, просив задовольнити, справу просив розглядати за відсутністю сторони заявника.

Суд вважає, що неявка осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання з розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову не перешкоджає розгляду цього питання.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 08.09.2022 року.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що у провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 15.02.2010 року тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон України ОСОБА_1 до розгляду по суті справи за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 17.11.2010 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» 21 112,80 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №PL-500/046/2007 від 01.10.2007 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» судовий збір у розмірі 1 700,00 грн., витрати за ІТЗ судового процесу у розмірі 120,00 грн.

24.08.2022 року представник ОСОБА_1 адвоката Бочевар М.П. звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, в якій зазначив, що ухвалою суду від 15.02.2010 року тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон України ОСОБА_1 до розгляду даної справи по суті. Заочним рішенням суду від 17.11.2010 року позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 - задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» 21 112,80 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №PL-500/046/2007 від 01.10.2007 року. Однак, з моменту ухвалення рішення суду по даній справі, позивач по справ не звертався до органів виконавчої служби із заявою про примусове виконання заочного рішення суду, на виконанні виконавчий лист з виконання рішення суду від 17.11.2010 року не перебував. Також зазначив, що на теперішній час ЦПК не передбачений такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у праві виїзді за кордон до розгляду справи по суті, тому вважає, що зазначене забезпечення підлягає скасуванню.

З матеріалів справи вбачається, що після ухвалення рішення суду 17.11.2010 року, представник ПАТ «ОТП Банк» до суду з заявою щодо видачі виконавчих листів по даній справі не звертався.

У відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області ПМУ МЮ (м.Одеса) від 23.08.2022 року зазначено, що згідно з відомостями Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавчі документи №2-5970/10, видані Приморським районним судом м.Одеси, боржником за яким є ОСОБА_1 , стягувачем АТ «ОТП Банк», на примусове виконання до відділів державної виконавчої служби Одеської області ПМУ МЮ (м.Одеса), не надходили та не перебувають.

У відповідності до п.8 ч.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (в редакції, чинний на час винесення ухвали суду від 15.02.2010 року) громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

В подальшому, п.8 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» виключено на підставі Закону № 888-VIII від 10.12.2015.

Згідно ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.4 ст.3 ЦПК України закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Правова природа зворотної дії в часі закону в законодавстві України передбачає застосування норм права, якщо вони пом`якшують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України (у чинній редакції), позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тобто, передбачені види забезпечення позову, серед яких відсутній такий вид як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Відповідно до ч.2 ст.2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому Пакті.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме у справі Гочев проти Болгарії ( Gochev v. Bulgaria ) заява № 34383/03 від 26 листопада 2009 року Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Згідно до ч.1 ст.158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч.7 ст.158 ЦПК України).

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч.8 ст.158 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги, що заходи забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон України ОСОБА_1 були вжиті як забезпечення позову (тимчасова міра),таке обмеження порушує його права на вільне пересування, а саме до розгляду справи по суті за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, заочне рішення у справі ухвалено 17.11.2010 року, а також беручи до уваги те, що на примусовому виконанні в органах виконавчої служби виконавчий лист з виконання заочного рішення від 17.11.2010 року не перебував та не перебуває, клопотання є обґрунтованим та заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом.

Керуючись ст.ст.3, 158, 247, 258-260, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Бочевар Михайла Павловича про скасування заходів забезпечення позову задовольнити

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 15 лютого 2010 року по справі №2-6970/10 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме, скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , колишня адреса: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ), яке встановлене ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 15.02.2010 року, шляхом обмеження у праві виїзду за кордон України до розгляду даної справи по суті.

Копію ухвали направити до Адміністрації Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_3 ) - для виконання.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 08.09.2022 року.

Суддя: Домусчі Л.В.