МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 484/4333/21
Провадження №22-ц/812/635/22
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів: Базовкіної Т.М., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

за участю представника позивача Бєлоущенка А.Ж.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства "БМВ-АГРО" на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 лютого 2022 року, ухвалене під головуванням судді Панькова Д.А. в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства "БМВ-АГРО" про розірвання договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року позивач через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ФГ "БМВ-АГРО" про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 травня 2006 року між ОСОБА_1 та відповідачем, було укладено договір оренди землі, який в подальшому був зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Тарасівській сільській раді про, що у державному реєстрі вчинено запис за № 39.

Згідно вказаного договору оренди, позивач надав відповідачу у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 9,38 га, належну позивачу на підставі державного акту на право приватної власності, серії Р1 № 425477 від 01.10.2002 року, виданого Первомайською райдержадміністрацією Миколаївської області.

Термін вказаного договору оренди землі складав 8 (вісім) років.

В подальшому 19 липня 2008 року позивач уклав додаткову угоду до договору оренди землі від 04 травня 2006 року, яка була зареєстрована у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Тарасівській сільській раді 19.02.2010 року за №11.

Додатковою угодою сторони збільшили строк дії основного договору оренди на 49 (сорок дев`ять) років.

В п.1 розділу «орендна плата» сторони погодили виплату орендної плати в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, починаючи з 01.09.2008 року.

Також в п.4 розділу «інші права та обов`язки сторін» вказаної додаткової угоди, відповідач, як «орендар» взяв на себе зобов`язання по обробітку присадибної ділянки «орендодавця» (оранка, культивація) відповідно до заяви та діючих цін.

Однак в порушення умов договору оренди землі, відповідачем не сплачується орендна плата, що в свою чергу є систематичним та суттєвим порушенням умов договору оренди землі.

Також орендар (відповідач по справі) жодного разу, починаючи з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди 2008 року не виконував взяті на себе зобов`язання, зокрема не лише по виплаті орендної плати, а й зобов`язання по обробітку присадибної ділянки належної позивачу - оранка та культивація.

Починаючи з 2015 року позивач неодноразово в усній формі звертався до відповідача з вимогою про виплату орендної плати за 2015-2020 роки.

Останній раз позивач 01.08.2018 року звернувся з письмовою вимогою до відповідача про виплату орендної плати та належне виконання умов договору оренди, проте, ні відповіді, ні орендної плати отримано позивачем не було.

Крім того, посилається на те, що 12 березня 2010 року в нотаріальній конторі Первомайського районного нотаріального округу було посвідчено довіреність на вчинення від імені позивача правочинів щодо розпорядження всім належним йому майном, в тому числі земельною ділянкою, представництво в юстиції, земельних відділах, державного земельного кадастру в правоохоронних органах та суду та інших органах в тому числі з правом отримання орендної плати за належну апелянту земельну ділянку на ім`я доньки та зятя голови господарства, громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Однак вказана довіреність була скасована 25.05.2018 року. Зазначені обставини підтверджуються копією витягу про реєстрацію довіреностей за № 36577872 від 25.05.2018 року, на підставі заяви за № 595 від 25.05.2018 року.

28.05.2018 року позивач направив на адресу зятя голови господарства громадянина ОСОБА_3 та відповідача лист - повідомлення про скасування довіреності, виданої 12.03.2010 року. Вказані обставини підтверджуються описом вкладення до цінного листа від 28.05.2018 року. В свою чергу повідомленням про вручення цінного листа від 31.05.2018 року підтверджується факт отримання повідомлення бухгалтером ФГ «БМВ-АГРО» заяви листа про скасування довіреності виданої на ім`я зятя голови господарства.

В п.1 розділу «Орендна плата» сторони погодили виплату орендної плати в розмірі 2 805 грн., але неменше 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до розділу «Орендна плата» Договору оренди землі від 04.05.2006 року, орендна плата є договірною та нараховується у грошовому виразі щороку. За користування вказаною в договорі земельною ділянкою Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі до 01 грудня поточного року.

Згідно п.4 розділу «інші права та обов`язки сторін» вказаної угоди відповідач, як «орендар» взяв на себе зобов`язання своєчасно сплачувати орендну плату.

Згідно п. 1 розділу «Інші права та обов`язки сторін» Договору оренди землі, Орендодавець має право вимагати від Орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Однак, орендар ФГ «БМВ-АГРО» в строки, в порядку та на умовах, що передбачено договором оренди землі, не виконував своїх грошових зобов`язань щодо сплати орендної плати, згідно розділу «Орендна плата» даного договору та вимоги ст. 96 ЗК України, Закону України «Про оренду землі», в результаті чого виникла значна заборгованість за період з 2019 по 2020 роки.

За таких обставин, позивач звернувся до ФГ «БМВ-АГРО» з вимогою виплатити заборгованість по договору оренди за період користування земельною ділянкою належною позивачу, але до цього часу зобов`язання по орендній платі відповідачем не виконані. Розмір орендної плати, незважаючи на умови договору оренди землі та зміну цін та інфляційних процесів з 2010 року жодного разу не переглядалися відповідачем, незважаючи на звернення позивача.

Отже, в порушення умов договору, орендар жодного разу, починаючи з моменту надання довіреності з 2010 року не виконував взяті на себе зобов`язання, зокрема не лише по виплаті орендної плати, а й по внесенню змін до діючого договору оренди землі, оскільки орендна плата за користування належної позивачу земельної ділянки складає 2 805 грн. на рік, станом на час укладення договору, тобто на 2010 рік. Однак умовами договору оренди землі, зокрема п.5 розділу «Орендна плата», визначено та погоджено сторонами умови перегляду орендної плати, в тому числі у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, інфляції.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 липня 2021 року № 484/82/21 позов ОСОБА_1 до ФГ «БМВ-АГРО» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки, задоволено частково. Стягнуто з ФГ «БМВ-АГРО» заборгованість з виплати орендної плати за 2020 рік за договором оренди землі б/н від 04.05.2006 у розмірі 7 003,50 грн., розподілено судові витрати по справі в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Однак постановою Миколаївського апеляційного суду від 22.09.2021 року, рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 липня 2021року змінено. Стягнуто з Фермерського господарства «БМВ-АГРО» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати орендної плати за 2019- 2020 роки за договором оренди землі від 04 травня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ФГ «БМВ- АГРО», зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Тарасівській сільській раді 06 грудня 2006 року за номером № 39, в розмірі 14 007 грн. та судовий збір у розмірі 755, 91 грн.

Оскільки відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою за 2019-2020 роки та відповідно нехтує термінами, зазначеним в розділі «Орендна плата» Договору оренди землі, які є істотними умовами, а також враховуючи, що на теперішній час відповідачем в рахунок погашення заборгованості за користування 2019-2020 роки належною позивачу земельною ділянкою не сплачено жодних грошових коштів, не надано ніяких послуг в рахунок орендної плати за вказаний період, позивач, посилаючись на ст. ст. 526, 629, ч. 2 ст. 651, 792 ЦК України, ст. 15, 24 Закону України «Про оренду землі», ст. 96, ЗК України та постанову Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12 (№ в ЄДРСРУ 28310898), вважає, що його позов є обґрунтованим, вимоги законними та такими, що підлягають задоволенню.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 лютого 2022 року задоволено позов ОСОБА_1 до ФГ "БМВ-АГРО" про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 9,38 га, укладений 04.05.2006 року між ОСОБА_1 та ФГ "БМВ-АГРО", зареєстрований за реєстровим № 39, у зв`язку із систематичним не виконанням обов`язків по сплаті орендної плати.

Стягнуто з ФГ "БМВ-АГРО" на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ФГ "БМВ-АГРО" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що прийняте рішення не відповідає нормам матеріального права.

В апеляційній скарзі відповідач не погоджується з висновками суду про те, що фермерське господарство перестало сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою позивача з 2015 року і тому виникла заборгованість ФГ «БМВ-АГРО» по орендній платі за 2015-2020 рік, а також про те, що позивач неодноразово усно звертався до фермерського господарства з відповідною вимогою та один раз письмово.

Акцентує увагу на тому, що позивач у січні 2021 року вже звертався до Первомайського міськрайонного суду з аналогічною позовною заявою (текст позовної заяви та її вимоги однакові).

Первомайським міськрайонним судом було відкрито провадження по справі №484/82/21 за вищевказаним позовом про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 липня 2021 року було відмовлено в розірванні вищевказаного договору оренди від 02.03.2010 року між ФГ «БМВ-АГРО» та ОСОБА_1 та стягнуто орендну плату за 2020 рік.

Відповідно до постанови Миколаївського апеляційного суду від 22.09.2021 року частково змінено рішення Первомайського міськрайонного суду та стягнуто орендну плату 2019-2020 роки в розмірі 14 007 грн., інші вимоги залишені без задоволення.

Апелянт зазначає, що судами було встановлено, що заборгованості з виплати орендної плати за період 2015-2018 роки відповідач не має, оскільки передав виконання за Договором особі, уповноваженій орендодавцем.

На даний час ФГ «БМВ-АГРО» було подано касаційну скаргу на постанову Миколаївського апеляційного суду.

Фермерським господарством постійно та у строки виплачувалась орендна плата (з початку представнику відповідача ОСОБА_3 ), а потім і особисто позивачу поштою.

На виконання рішення суду відповідачем 13.10.2021 року було направлено поштовим переводом заборгованість, яку визначено апеляційним судом в розмірі 14007 грн. та судовий збір. Підтвердженням чого є відповідні чеки та видатковий касовий ордер. Також фермерським господарством виплачено орендну плату за 2021 рік, підтвердженням чого є відповідна квитанція, платіжне доручення та видатковий касовий ордер.

Підтвердженням виплати орендної плати є копії податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого податку за 2019 рік, де за ідентифікаційним кодом видно, що нашим господарством було сплачено відповідні податки.

Посилаючись на викладене, апелянт вважає, що суд не повно та всебічно дослідив встановлені обставини справи, дав не належну юридичну оцінку зазначеним доказам та прийшов до не обґрунтованого цими доказами висновку про доведеність позовних вимог.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Представник позивача не визнав доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим.

Представник відповідача до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлявся неодноразово. За клопотанням представника відповідача розгляд справи неодноразово відкладався, йому було роз`яснено право скористатися участю у судовому засіданні, зокрема, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Про явку в останнє судове засідання відповідач повідомлений шляхом направлення електронного листа на його електронну адресу, який був доставлений до електронної скриньки 01.09.2022р.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає.

Приймаючи рішення у справі, суд виходив з того, що постановою Миколаївського апеляційного суду від 22.09.2021 року встановлено, що відповідачем ФГ «БМВ-АГРО» було порушено умови договору оренди землі, укладеного 04 травня 2006 року між ОСОБА_1 та відповідачем, в частині своєчасної виплати орендної плати позивачу за 2019-2020 роки та стягнуто суму невиплаченої орендної плати. В мотивувальній частині постанови суду також зазначено, що факт належного повідомлення відповідача ФГ «БМВ-АГРО» не пізніше 31.05.2018 року про скасування довіреності від 12.03.2010 року на представництво інтересів позивача ОСОБА_3 встановлений судом. Отже має місце систематичне (протягом двох років) невиконання відповідачем умов договору оренди щодо своєчасної виплати орендної плати, а відтак є всі підстави для розірвання цього договору судом за ініціативою орендодавця.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Переглядаючи рішення в межах доводів апеляційної скарги, надаючи оцінку зібраним у справі доказам, визначаючи юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно з ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п.6 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17, підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 22.09.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ФГ «БМВ-АГРО» про стягнення заборгованості з виплати орендної плати встановлено, що 12 березня 2010 року позивач видав довіреність на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , якою надав цим особам право одержувати орендну плату (в грошовій та натуральній формах) в строки та в розмірах, передбачених договором оренди землі, а також уповноважив їх на вчинення дій щодо зміни умов договору, при необхідності розірвання договору, укладання нового договору оренди землі та проведення його державної реєстрації. На підставі довіреності фермерське господарство видало ОСОБА_3 за ОСОБА_1 орендну плату: за видатковим касовим ордером від 10 лютого 2015 року в сумі 9000,00 грн. за 2015 рік; за видатковим касовим ордером від 30 березня 2016 року в сумі 8350,00 грн. за 2016 рік; за видатковим касовим ордером від 14 березня 2018 року в сумі 7000,00 грн. за 2018 рік; за видатковим касовим ордером від 01 лютого 2019 року в сумі 21010,50 грн. за 2019-2021 роки. Але за заявою позивача 25 травня 2018 року до Єдиного реєстру довіреностей були внесені відомості про припинення дії довіреності від 12 березня 2010 року, про що відповідачу було достеменно відомо з 31 травня 2018 року, а відтак з цього часу відповідач повинен був виплачувати орендну плату позивачу особисто. Оскільки дії по виплаті орендної плати за 2018 рік ОСОБА_3 вчинені до втрати чинності довіреності, вони мають юридичну силу як для орендаря, так і для орендодавця.

Також зазначеною постановою апеляційного суду встановлена наявність заборгованості з виплати орендної плати за договором оренди землі б/н від 04 травня 2006року, укладеним між ОСОБА_1 до ФГ «БМВ-АГРО», за 2019 - 2020 роки, розмір якої становить 14007 грн, яка особисто позивачу не виплачена. Відтак з ФГ «БМВ-АГРО» на користь позивача була стягнута заборгованість з виплати орендної плати за 2019-2020 роки за договором оренди землі від 04 травня 2006 року, в розмірі 14007 грн.

Отже, даним судовим рішенням встановлено факт порушення умов договору щодо своєчасної виплати орендної плати за 2019-2020 роки.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФГ «БМВ-АГРО» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.07.2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 22.09.2021 року ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2022 року відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За такого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність систематичного (протягом двох років) невиконання відповідачем умов договору оренди щодо своєчасної виплати орендної плати, що є підставою для розірвання цього договору судом за ініціативою орендодавця.

З урахуванням викладеного доводи апеляційної скарги щодо відсутності заборгованості з виплати орендної плати за 2015-2020роки, не є підставою для скасування рішення суду.

Не є підставою для скасування рішення суду також доводи апеляційної скарги про те, що позивач у січні 2021 року вже звертався до Первомайського міськрайонного суду з аналогічною позовною заявою про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки, за якою за ствердженням відповідача, судом було відкрито провадження по справі №484/82/21 та рішенням від 13 липня 2021 року відмовлено в розірванні вищевказаного договору оренди від 02.03.2010 року між ФГ «БМВ-АГРО» та ОСОБА_1 та стягнуто орендну плату за 2020 рік, яке постановою Миколаївського апеляційного суду від 22.09.2021 року частково змінено та стягнуто орендну плату 2019-2020 роки в розмірі 14 007 грн., а інші вимоги залишені без задоволення, виходячи з наступного.

Як убачається з текстів постанови Миколаївського апеляційного суду від 22.09.2021рок та рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 липня 2021 року позивач первісно звернувся до суду у січні 2021 року з позовом до ФГ «БМВ АГРО» про стягнення заборгованості з виплати орендної плати та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість зі сплати орендної плати за 2015-2020року у сумі 42 076 грн.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 січня 2021 року було відкрито провадження у справі.

17 лютого 2021 року представником позивача надано клопотання про збільшення розміру позовних вимог, у якому просив розірвати договір оренди землі, укладений 04 травня 2006 між позивачем та ФГ «БМВ-АГРО», зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Тарасівській сільській раді за реєстровим записом №39, в первісній частині позовні вимоги залишити без змін.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 березня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду, у задоволенні клопотання про збільшення позовних вимог відмовлено.

Під час ухвалення Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області рішення від 13 липня 2021 року розглядалися лише позовні вимоги про стягнення заборгованість з виплати орендної плати. Рішення стосовно позовних вимог про розірвання договору оренди землі судом першої інстанції не ухвалювалося та апеляційним судом не переглядалося.

Не впливають на правильність прийнятого судом рішення також доводи апеляційної скарги про направлення 13.10.2021 року відповідачем на виконання постанови апеляційного суду поштовим переводом заборгованості у розмірі 14007 грн., а також виплата фермерським господарством орендної плати за 2021 рік, оскільки суд згідно положень ст. 13 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд обирає способи захисту цивільного права. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Так під способами захисту суб`єктивних цивільних прав та інтересів розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких суд здійснює поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав чи інтересів та вплив на правопорушника. Підставами позову згідно зі ст. 175 ЦПК України, які суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а предметом позову, є спосіб захисту права, який він просить суд застосувати до відповідачів.

Як убачається з тексту позовної заяви, з якою позивач звернувся до суду та в якій викладені обставини, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, тобто підстави позову, які згідно зі ст. 175 ЦПК України суд не може змінити без згоди позивача, вона містить обґрунтування позовних вимог необхідністю розірвання договору оренду через не виконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за 2019-2020 роки. Не сплатою орендної плати за 2021 рік позовні вимоги не обґрунтовувалися.

Крім того, підставою для розірвання договору є сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати, з яким позивач пов`язує свої позовні вимоги, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з пунктом 3 Розділу «Орендна плата» Договору орендар сплачує плату протягом терміну дії договору, але не пізніше, як у строк до першого грудня щороку.

З огляду на викладене сплата відповідачем заборгованості за 2019-2020 роки 13.10.2021 року, не спростовує систематичності порушення умов договору щодо сплати орендної плати в 2019-2020 роки, яка повинна була бути здійснена в 2019 р. до 01 грудня 2019р., а в 2020р. до 01 грудня 2020р., а тому не є підставою для скасування рішення суду та відмови у задоволенні позовних вимог.

Приймаючи остаточне рішення у справі, суд апеляційної інстанції враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain, серія A, N 303-A, § § 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland, N 49684/99, § 2)).

З урахуванням викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, а також враховуючи, що інші доводи апеляційної скарги містять суб`єктивне тлумачення апелянтом як обставин справи, так і норм діючого законодавства, направлене на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанцій правильно встановлені фактичні обставини справи і застосовано норми матеріального та процесуального права, які підлягали застосуванню, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "БМВ-АГРО" залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 08 вересня 2022 року.