Справа № 189/1720/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2022 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Степанової О.С.

при секретарі Комеристій І.А.

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , на підставі договору про надання правової допомоги від 06 вересня 2021 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування» про зміну формулювання підстав звільнення, відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування» про зміну формулювання підстав звільнення, відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог позивач зіслався на те, що з 01.08.2021 року він працював на посаді лікаря-терапевта приймального відділення у Комунальному підприємстві Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування» на підставі наказу від 22.07.2021 року №423. Позивача було звільнено у зв`язку з прогулом без поважних причин згідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України з 17.08.2021 року, згідно Наказу №546-к/тр від 17.08.2021 року. Про те, що право позивача порушено, він дізнався 29.08.2021 року, коли отримав поштовим відправленням копію наказу про звільнення. Позивач не погоджується із застосуванням до нього дисциплінарного стягнення, Наказ №546-к/тр від 17.08.2021 року вважає незаконним, та таким, що підлягає скасуванню. Вважає поведінку відповідача протиправною та наполягає на сплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з безпідставним утриманням трудової книжки. Позивач не заявляє про поновлення на посаді у зв`язку з тим, що не бажає продовжувати трудові відносини з відповідачем. Також зазначив, що з 01.08.2019 року працював на посаді лікаря-інтерна (спеціальність - внутрішні хвороби) у КЗ Новомосковська центральна районна лікарня Дніпропетровської обласної ради», на підставі строкової «Угоди про проходження інтернатури та відпрацювання трьох року після закінчення інтернатури» №48 від 12.07.2019 року. Позивача було прийнято в члени профспілки працівників КЗ Новомосковська ЦРЛ ДОР на підставі заяви від 27.07.2019 року. Згідно інформації вказаної в трудовій книжці, 01.10.2019 року КЗ Новомосковська ЦРЛ ДОР» реорганізовано шляхом перетворення в Комунальне підприємство Новомосковська центральна районна лікарня Дніпропетровської обласної ради, а 11.02.2020 року перейменовано в КП Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування». З 01.08.2021 року відповідач перевів позивача з посади лікаря-інтерна на посаду лікаря-терапевта приймального відділення. Протягом всього часу навчання в інтернатурі позивач був зареєстрованим та фактично проживав у студентському гуртожитку №7 Дніпропетровської медичної академії за адресою: АДРЕСА_1 . 06.07.2021 року позивача знято з реєстрації за вищевказаною адресою у зв`язку із закінченням проходження інтернатури. До 30.07.2021 року позивач фактично продовжував проживати у гуртожитку, активно займався пошуками іншого житла, за яке би міг платити, враховуючи дуже обмежений бюджет. Пошуки були безрезультатними. За орендовану кімнату позивач мав би сплатити більшу половину своєї заробітної плати. 30.07.2021 року позивач виселився з гуртожитку та змушений був переїхати до знайомих, які дозволили проживання до 09.08.2021 року, до повернення з відпустки. З 02.08.2021 року позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням дозволити продовжувати роботу на умовах неповного робочого дня (0.5 ставки) для отримання можливості підробітку, просив посприяти в отриманні тимчасового місця проживання. В проханні було відмовлено, відповідач вимагав виконувати умови Договору в повному обсязі, не бажав йти на жодні поступки. 06.08.2021 року він звернувся до Генерального директора лікарні із заявою про звільнення, просив звільнити його з 09.08.2021 року у зв`язку з відсутністю житла та вимушеним переїздом за місцем реєстрації. Розмова відбувалася протягом досить довгого часу, позивач пояснював, що опинився без житла та коштів на його оренду, фактично залишився на вулиці. Генеральний директор не бажав звільняти позивача ні за яких умов, наголошував на необхідності виконання Договору за будь - яких умов, був обізнаним в питанні виселення позивача з гуртожитку та перспективи отримання позивачем мінімальної заробітної плати, пропонував йому їздити на роботу з дому, з села Катеринівка Дніпропетровської області, або жити в лікарні, поводив себе дуже агресивно, застосовував нецензурну лайку. В прийнятті Заяви було відмовлено, докази термінового переїзду відповідача не цікавили, паспорт до огляду надавався. Пізніше з`ясувалося, що заяву все ж зареєстровано 06.08.2021 року. 09.08.2021 року о 13 год. 00 хв. позивач зателефонував до відділу кадрів та поцікавився про можливість ознайомлення з наказом та отримання трудової книжки. Позивача повідомили про те, що питання звільнення за власним бажанням не розглядається ні за яких умов у зв`язку з необхідністю трьох річного відпрацювання згідно Договору, трудову книжку та наказ Позивач 09.08.2021 року не отримає. Розглядається питання звільнення за прогул у випадку невиходу на нічне чергування, яке починалося о 16 год 30 хв. 09.08.2021 року позивач надіслав на адресу відповідача власноруч написану заяву, в якій повторно наголошував на поважності причини відсутності на робочому місці, заперечував щодо звільнення за прогул, просив направити трудову книжку поштою. 29.08.2021 року позивач отримав поштою Наказ про звільнення №546-к/тр від 17.08.2021 року. Конверт з Наказом було вкладено в поштовий ящик, а не вручено під розписку. Про засідання Новомосковської районної організації профспілки працівників охорони здоров`я, яке відбулося 17.08.2021 року позивач дізнався 29.08.2021 року із Наказу про звільнення. Свою позицію щодо неможливості звільнення позивача відповідач підтвердив звернувшись із запитом до Голови Покровської селищної ради: «Лікарю ОСОБА_1 неодноразово роз`яснювалось про неможливість вирішення питання таким чином оскільки для зміни розподілу місця працевлаштування необхідно звернутись за дозволом до МОЗ України». В термін до 17.09.2021 року позивач не мав змоги працевлаштуватися, оскільки не мав трудової книжки. Станом на 27.11.2021 року позивач не працевлаштований. Вважає, що застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення у зв`язку з прогулом без поважних причин, згідно п.4 ст.40 КЗпП України на підставі Актів Про відсутність працівника на робочому місці від 06.08.2021 року, 09.08.2021 року та 12.08.2021 року; листа від Новомосковської районної організації профспілки працівників охорони здоров`я від 17.08.2021 року №256 є безпідставним, таким, що суперечить нормам чинного Законодавства України, а Наказ №546 - к/тр від 17.08.2021 року є незаконним та підлягає скасуванню. У зв`язку з чим, позивач просить визнати незаконним Наказ Комунального підприємства Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування від 17.08.2021 року №546-к/тр Про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з прогулом без поважних причин 17.08.2021 року, згідно до п.4 ст.40 КЗпП України; змінити дату та формулювання причини звільнення з роботи ОСОБА_1 , зазначивши дату звільнення - 17.09.2021 року; підставу звільнення - Звільнений за власним бажанням у зв`язку переїздом на нове місце проживання, згідно п.1 ст.39 КЗпП України; стягнути з КП Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.08.2021 року по 17.09.2021 року, кошти у розмірі 7 760,61 грн; стягнути з відповідача на його користь судові витрати які складаються із сплаченого судового збору та коштів на отримання правничої допомоги.

Представник відповідача КП «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування» - Котенко О.І. надіслала до суду відзив на позовну заяву, зазначивши, що адміністрація КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Лікар, молодий спеціаліст ОСОБА_1 випускник 2019 року Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України», згідно наказу Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації №968-0 від 19.07.2019 року був зарахований на посаду лікаря-інтерна з подальшим працевлаштуванням в КП «Новомосковська ЦРЛІЛ». 12 липня 2019 року між сторонами була укладена Угода №48 про проходження інтернатури та відпрацювання трьох років після закінчення інтернатури. Відповідно до зазначеної Угоди заклад охорони здоров`я зобов`язується: -зарахувати випускника на посаду лікаря (провізора) - інтерна для проходження інтернатури за спеціальністю «Внутрішні хвороби»; -після закінчення навчання в інтернатурі та одержання сертифікату з відповідної спеціальності працевлаштувати випускника на посаду лікаря-терапевта. В свою чергу випускник зобов`язується: - оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою фахівця за спеціальністю «Внутрішні хвороби»; -прибути після закінчення навчання в інтернатурі на посаду лікаря-терапевта та відпрацювати не менше трьох років. На виконання зазначеної Угоди відповідач в повному обсязі виконав свої зобов`язання, а саме зарахував позивача на посаду лікаря-інтерна за спеціальністю «Внутрішні хвороби» та після закінчення інтернатури і отримання сертифіката лікаря - спеціаліста позивач 01.08.2021 року переведений на посаду лікаря терапевта приймального відділення КП «Новомосковська ЦРЛІЛ». В свою чергу позивач порушив умови Угоди в частині відпрацювати не менше трьох років. Укладаючи Угоду з відповідачем, позивач взяв на себе відповідні зобов`язання, а саме зобов`язання після закінчення навчання в інтернатурі та одержання сертифікату з відповідної спеціальності працевлаштуватися на посаду лікаря-терапевта та відпрацювати не менше трьох років. Вступаючи на навчання за державним замовленням та укладаючи відповідну Угоду, Позивач є обізнаним із фактом необхідності проходження інтернатури та відпрацювання певного строку після закінчення навчання. Так, згідно до графіка-табеля обліку використання робочого часу, який складений 29.07.2021 року, позивач був ознайомлений під підпис зі своїм графіком роботи та чергуванням на серпень місяць. Пропрацювавши одну зміну на посаді лікаря терапевта приймального відділення, 06.08.2021 року позивач за 2 год. 30 хв. до наступного чергування повідомив завідувачці приймального відділення, що він не бажає працювати в лікарні та надав заяву до адміністрації КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» з проханням звільнити його за власним бажанням у зв`язку з терміновим переїздом за місцем реєстрації. Своїми діями позивач покинув на свавілля 200 хворих, які знаходилися на лікуванні та вимусив адміністрацію вживати екстрені дії щодо зміни графіку та визначення лікаря, який зможе позапланово вийти на нічне чергування. Однак, приблизно о 18 год. 30 хв. ОСОБА_1 все-таки приїхав на чергування. В свою чергу адміністрація КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» зажадала пояснення від позивача щодо його вчинку. У відповідь отримала пояснення, що останній не бажає працювати в КП «Новомосковська ЦРЛІЛ», так як переїхав на постійне місце проживання за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 та просить звільнити його за власним бажанням. Однак, на підтвердження своїх слів Позивач не надав жодного підтверджуючого документа (що передбачено статтею 38 КЗпП України), щодо переїзду на постійне місце проживання за адресою реєстрації. Безумовно, позивач знав, що після закінчення проходження інтернатури він має виселитися зі студентського гуртожитку та змінити місце реєстрації та проживання. Як вбачається з матеріалів справи, позивач ще 06.07.2021 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Тобто, на момент ознайомлення з графіком-табелем обліку використання робочого часу на серпень місяць позивач вже мав змінене місце реєстрації, проте будь-яких заперечень не висказував. Отримавши заяву позивача про звільнення за власним бажанням, адміністрація КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» позивачеві пояснила, що відповідно до Угоди про проходження інтернатури №48 від 12 липня 2019 року позивач, як молодий спеціаліст, що отримав освіту за державним замовлення, повинен відпрацювати не менше трьох років в КП «Новомосковська ЦРЛІЛ». У разі неможливості продовження працювати в зазначеному підприємстві з поважних причин позивач повинен звернутися до Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації з метою отримання дозволу від Міністерства охорони здоров`я України щодо перерозподілу працевлаштування. Останній відмовився додержуватися рекомендованого алгоритму дій. На наступні чергування 09.08.2021 року, 12.08.2021 року позивач також не вийшов та надав повторно заяву про звільнення за власним бажання, аргументуючи неможливістю приступити до роботи в зв`язку з відсутністю в місті та перебуванням за місцем реєстрації. Слід зазначити, що заяву від 09.08.2021 року про неможливість прибуття на чергування в зв`язку з знаходженням за місцем реєстрації відправлено позивачем з міста Дніпро 09.08.2021 року о 18 год.46 хв., що підтверджується копією конверту Нової пошти. Адміністрація КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» 13.08.2021 року звернулася до Голови Новомосковської районної організації профспілки працівників охорони здоров`я з поданням про звільнення Позивача згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України за прогули без поважних причин. 17.08.2021 року за згодою Новомосковської районної організації профспілки працівників охорони здоров`я позивача було звільнено у зв`язку з прогулом без поважних причин згідно до п.4 ст.40 КЗпП України. 18.08.2021 року позивача письмово повідомлено про звільнення та необхідністю з`явитися до відділу кадрів лікарні з метою отримання трудової книжки. 01.09.2021 року до адміністрації КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» надійшла заява від позивача про направлення йому трудової книжки за адресою реєстрації. 03.09.2021 року трудова книжка позивача відповідно до поданої раніше заяви була відправлена за його адресою реєстрації. Відповідно до трекінгу Укрпошти 04.09.2021 року позивач особисто отримав поштове відправлення з трудовою книжкою, що також суперечить вказаній у позовній заяві даті отримання позивачем трудової книжки. Крім того, в адміністрації КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» маються неспростовні дані про те, що позивач, незважаючи на реєстрацією 06.07.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 фактично не переїхав за вказаною адресою для постійного місця проживання. Враховуючи зазначене, на ім`я Покровської селищної голови Спажевої С.А. адміністрацією КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» був направлений запит з проханням підтвердити факт постійного проживання лікаря ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , проте, відповіді на зазначений запит адміністрацією КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» отримано не було. Враховуючи вищезазначене просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надіслала до суду відповідь на відзив зазначивши, відповідач стверджує, що 18.08.2021 року позивача письмово повідомлено про звільнення та необхідністю з`явитися до відділу кадрів лікарні з метою отримання трудової книжки; 01.09.2021 року до адміністрації КП Новомосковська ЦРЛІЛ надійшла заява від позивача про направлення йому трудової книжки за адресою реєстрації. Викладена інформація не відповідає дійсним обставинам справи, що підтверджено належними доказами. 09.08.2021 року Позивач надіслав на адресу Відповідача власноруч написану заяву, в якій повторно наголошував на поважності причини відсутності на робочому місці, заперечував щодо звільнення за прогул, просив направити трудову книжку поштою на визначену адресу. Відповідач отримав заяву, зареєструвавши її за вх. № 5 від 10.08.2021 р. Отже, вимога в отриманні трудової книжки з боку позивача була викладена письмово значно раніше ніж пропозиція відповідача направити трудову книжку. З огляду на це, період за який потрібно рахувати як вимушений прогул - з 10.08.2021 року по 17.09.2021 року. Відповідачем поставлено під сумнів дату отримання трудової книжки. Згідно трекінгу Укрпошти, Позивач отримав трудову книжку 04.09.2021 року, що не відповідає дійсності. Така розбіжність між вказаною датою отримання відправлення в системі та фактичним отриманням, на чому наполягає позивач, сталася через неналежне виконання обов`язків працівниками поштового відділення № 53607, а саме, неодноразове порушення вимог вручення рекомендованих та цінних листів. Повідомлення до цінного листа № 640, яке мало би бути повернутим відправнику (відповідачу) залишилось у позивача, що доводить факт неналежного вручення. По даному факту, з метою внесення в систему коректних даних, позивач звернувся із заявою до начальника відділення поштового зв`язку №53607. Також, Позивач стверджує що на ім`я Покровської селищної голови Спажевої С.А. адміністрацією КП «Новомосковська ЦРЛІЛ був направлений запити з проханням підтвердити факт постійного проживання лікаря ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , про те, відповіді на зазначений запит адміністрацією КІ7 Новомосковська ЦРЛІЛ" отримано не було. На адвокатський запит вих. № 2/10 від 02.10.2021 року, адресований Голові Покровської селищної ради Спажевій С.А., отримано копію відповіді адресованої Генеральному директору КП Новомосковська ЦРЛІЛ, щодо місця проживання позивача. В порушення вимог ЗУ Про захист персональних даних, вищевказані посадові особи, без дозволу позивача, запитували та надавали (розголошували), його персональні дані що стосувалися його місця реєстрації та фактичного перебування. Разом з тим, відповідач підтвердив викладені позивачем обставини справи, що стосуються відмови у звільненні за будь - яких обставин, на підставі обов`язку позивача відпрацювати три роки.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в ньому, просила задовольнити.

Представник відповідача КП «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування» - Котенко О.І. в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. У задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до п.п. 1,3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1). чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2). чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3). які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4). яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5). чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6). як розподілити між сторонами судові витрати; 7). чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8). чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у 2019 році закінчив Державний заклад «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» та згідно наказу Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації №968-0 від 19.07.2019 року був зарахований на посаду лікаря-інтерна з подальшим працевлаштуванням в КП «Новомосковська ЦРЛІЛ», яке в подальшому було перейменовано на КЗ «Новомосковська ЦРЛ» ДОР.

12 липня 2019 року між КЗ «Новомосковська ЦРЛ» ДОР в особі керівника головного лікаря ОСОБА_3 та ОСОБА_1 була укладена Угода №48 про проходження інтернатури та відпрацювання трьох років після закінчення інтернатури, відповідно до якої заклад охорони здоров`я зобов`язується: - зарахувати випускника на посаду лікаря (провізора) інтерна для проходження інтернатури за спеціальністю «внутрішні хвороби», на підставі диплому, даної Угоди та наказу департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської облдержадміністрації, - після закінчення навчання в інтернатурі та одержання сертифікату з відповідною спеціальністю працевлаштувати на посаду «лікаря терапевта», де випускник зобов`язаний відпрацювати не менше трьох років. Випускник зобов`язується: оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою фахівця за спеціальністю внутрішні хвороби, прибути після закінчення навчання в інтернатурі на посаду лікаря терапевта та відпрацювати не менше трьох років. Цією угодою також передбачено, що у разі не прибуття молодого фахівця на зазначену посаду або відмови приступити до роботи, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, за невиконання навчального плану та програми інтернатури, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов`язаний відшкодувати вартість навчання в інтернатурі та компенсувати закладу охорони здоров`я всі витрати, пов`язані з навчанням в інтернатурі (а.с. 16).

27.07.2019 року ОСОБА_1 був прийнятий в члени профспілки працівників КЗ «Новомосковська ЦРЛ» ДОР», на підставі заяви від 27.07.2019 року (а.с. 17).

Згідно записів вказаних у копії трудової книжки, серії НОМЕР_1 від 31.07.2019 року, 01.10.2019 року КЗ «Новомосковська ЦРЛ» ДОР», реорганізовано шляхом перетворення на КП «Новомосковська ЦРЛ» ДОР», та в подальшому перейменовано на Комунальне підприємство «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування».

Як вбачається з інформації наявної у трудовій книжці, з 01.08.2021 року позивач ОСОБА_1 переведений з посади лікарня інтерна на посаду «лікаря терапевта приймального відділення», на підставі наказу № 423-к/тр від 22.07.2021 року.

З копії паспорта, серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Покровським РС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 12.09.2012 року та копії довідки виконавчого комітету Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 20.08.2021 року встановлено, що ОСОБА_1 з 06.07.2021 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6-8, 25).

06.08.2021 року ОСОБА_1 подав заяву на ім`я головного директора КП «Новомосковська ЦРЛ» ДОР Михайлюти В.В. про звільнення його з посади лікаря приймального відділення з 09.08.2021 року за власним бажанням у зв`язку з терміновим переїздом (а.с. 22).

09.08.2021 року ОСОБА_1 знову подав заяву на ім`я головного директора КП «Новомосковська ЦРЛ» ДОР Михайлюти В.В., в якій зазначено, що він не погоджується з рішенням про його звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Вважає, причину не виходу на чергування поважною, у зв`язку з перебуванням за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . Просив направити трудову книжку поштою (а.с. 23).

З копій актів про відпрацювання робочого часу від 06.08.2021 року, 09.08.2021 року, 12.08.2021 року встановлено, що ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці 06.08.2021, 09.08.2021 року, 12.08.2021 року (а.с. 27-29).

Як вбачається з копії подання №66 від 13.08.2021 року, головний директор КП «Новомосковська ЦРЛ» ДОР звернувся до Новомосковської районної організації профспілки працівників охорони здоров`я про надання згоди профспілки про звільнення лікаря ОСОБА_1 згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин (а.с. 26).

Як вбачається з копії листа Новомосковської районної організації профспілки працівників охорони здоров`я від 17.08.2021 року та витягу з протоколу №8 від 17.08.2021 року засідання Новомосковської районної організації профспілки працівників охорони здоров`я, Новомосковською районною організацією профспілки працівників охорони здоров`я надано згоду на звільнення на ОСОБА_1 лікаря терапевта приймального відділення згідно п.4 ст.40 КЗпП України за прогули без поважних причин (а.с. 30-31).

Згідно копії наказу від №546-к/тр 17.08.2021 року, ОСОБА_1 був звільнений згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з прогулом без поважних причин (а.с. 10).

Так, відповідно до п. 6 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 25.12.1997 року № 367 «Про затвердження Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» випускники, які уклали угоду з вищим закладом освіти після зарахування на навчання, а також ті, що почали навчання до 1996 року за державним замовленням без укладення угоди, зобов`язані відпрацювати за місцем призначення не менше ніж три роки.

Відповідно до статті 197 КЗпП України молодим спеціалістам - випускникам закладів освіти державної форми власності, потреба в яких раніше була заявлена підприємствами, установами, організаціями, надається робота за фахом на період не менше трьох років у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Судом встановлено, на виконання Угоди №48 про проходження інтернатури та відпрацювання трьох років після закінчення інтернатури, відповідач в повному обсязі виконав свої зобов`язання, а саме зарахував позивача на посаду лікаря-інтерна за спеціальністю «Внутрішні хвороби» та після закінчення інтернатури і отримання сертифіката лікаря-спеціаліста позивач ОСОБА_1 01.08.2021 року був переведений на посаду лікаря терапевта приймального відділення КП «Новомосковська ЦРЛІЛ».

Згідно з ч. 1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення прав та обов`язків, як затверджено у п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, є договори та інші правочини.

Договором, у відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно пунктами 1, 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Укладаючи Угоду з відповідачем, позивач взяв на себе відповідні зобов`язання, а саме зобов`язання після закінчення навчання в інтернатурі та одержання сертифікату з відповідною спеціальності працевлаштуватися на посаду лікаря-терапевта та відпрацювати не менше трьох років.

Також, судом встановлено, що вступаючи на навчання за державним замовленням та укладаючи відповідну Угоду, позивач був обізнаним із фактом необхідності проходження інтернатури та відпрацювання певного строку після закінчення навчання.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України),

Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Відповідно до п. 1 ст. 39 КЗпП України, строковий трудовий договір (пункти 2 і 3 статті 23) підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою статті 38 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 4 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкого представника) первинної профспілкової організації, членом якої є позивач.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 09.08.2021 року, 12.08.2021 року був відсутній на робочому місці, згідно графіка табеля обліку використання робочого часу, про що складені відповідні акти ( а.с.27-29;78).

В зв`язку з чим, 13.08.2021 року відповідачем було направлено подання до Новомосковської районної організації профспілки працівників охорони здоров`я про надання згоди профспілки про звільнення лікаря ОСОБА_1 згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин. Згідно рішення Новомосковської районної організації профспілки працівників охорони здоров`я №8 від 17.08.2021 року, профспілковий комітет надав згоду на звільнення ОСОБА_1 лікаря терапевта приймального відділення згідно п.4 ст.40 КЗпП України за прогули без поважних причин. (а.с.26; 30-31).

Таким чином, суд вважає, що у відповідача дійсно були підстави про звільнення позивача ОСОБА_1 з посади лікаря терапевта приймального відділення КП «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування», оскільки він без поважних причин був відсутній на робочому місці 09.08.2021 року, 12.08.2021 року, а тому наказом № 546-к/тр від 17.08.2021 року був звільнений згідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з прогулом без поважних причин. Доказів щодо розірвання трудового договору про звільнення з роботи за власним бажанням, відповідно до п. 1 ст. 39 КЗпП України позивач не надав, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання незаконним наказу Комунального підприємства Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування від 17.08.2021 року №546-к/тр Про звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з прогулом без поважних причин 17.08.2021 року, згідно до п.4 ст.40 КЗпП України, зміни формулювання причини звільнення з роботи ОСОБА_1 .

З приводу стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, слід зазначити, що відповідно до вимог статті 235 КЗпП України рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу приймається у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу.

Оскільки під час судового розгляду факт незаконного звільнення ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами, то вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягає.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовна заява є необґрунтованою, не підтвердженою доказами та не підлягає до задоволення.

Згідно із вимогами частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частина 2 статті 141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування» про зміну формулювання підстав звільнення, відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити в повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.09.2022 року.

Суддя: О.С. Степанова

31.08.2022