Справа № 278/570/22
26 серпня 2022 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої в результаті кримінального правопорушення, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Так, позивач зазначив, що 26.10.2020 року близько 13:32 год водій ОСОБА_2 керував технічно-справним автомобілем марки Renault Trafic, номерний знак НОМЕР_1 , що належить йому, та рухався по шосе «Західному» в напрямку автодороги Н-03 «Житомир-Чернівці» неподалік від с. Тетерівка Житомирського району Житомирської області.
Рухаючись у вказаний день та час по вказаному шосе, яке є другорядною дорогою відносно автодороги «Житомир-Чернівці», водій ОСОБА_2 в порушення вимог п. 1.10 та п.16.11 Правил дорожнього руху, на перехресті нерівнозначних доріг, де дорога по які він рухався, являється другорядною, проігнорувавши вимоги дорожнього знаку 2.1 на 5 км + 770 м автодороги «Житомир-Чернівці», не надав перевагу в русі автомобілю Mercedes-Benz Vito, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 коли рухався зі сторони м. Житомира в напрямку с. Тетерівка, та здійснив виїзд на смугу руху ОСОБА_1 , у результаті чого допустив зіткнення лівою боковою частиною свого автомобіля Renault Trafic, номерний знак НОМЕР_1 , передньою частиною автомобіля Mercedes-Benz Vito, номерний знак НОМЕР_2 .
У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивач та пасажир автомобіля Renault Trafic, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження, а автомобіль Mercedes-Benz Vito, номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , зазнав значних механічних пошкоджень.
11.06.2021 року вироком Житомирського районного суду Житомирської області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
У судове засідання сторони не з`явились.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника; позовні вимоги підтримав, щодо заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 102).
Відповідач у судове засідання не з`явився. Відзив на позов не нададав, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином шляхом направлення ухвали суду від 25.04.2022 року, судових повісткок та копії позовної заяви з додатками на його місце реєстрації, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 80-80а, 93).
Окрім того, відповідач сповіщався про розгляд справи в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 92, 96, 100).
З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін і ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що 26.10.2020 року сталася ДТП за участю належного позивачу автомобіля Mercedes-Benz Vito, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Renault Trafic, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження та було завдано матеріальну шкоду, чим порушено п. 1.10, 16.11 Правил дорожнього руху України.
Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 11.06.2021 року (а.с. 51-52), ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Зі змісту зазначеного вироку вбачається, що внаслідок ДТП водій автомобіля «MERCEDES-BENZ VITO» ОСОБА_1 та пасажир автомобіля «RENAULT TRAFIC» ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я, а саме: потерпілий ОСОБА_1 у виді садна на лівій нижній кінцівці, забою внутрішнього виростку стегнової кістки, розриву внутрішньої колатеральної зв`язки, розриву заднього рогу внутрішнього меніска, а потерпіла ОСОБА_2 - тупу поєднану травму у виді закритої черепно-мозкової травми, рани верхньої повіки, крововиливу, ерозії рогівки лівого ока, вивиху дистального кінця лівої ключиці.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, сам факт ДТП 26.10.2020 року та отримані тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я, підтверджуються вироком суду, який набрав законної сили та є обов`язковою для суду (а.с. 51-52).

ОСОБА_2 під час ДТП керував автомобілем, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № 171908865 (а.с. 15).

Згідно висновку експерта автотоварознавчої експертизи № СЕ-19/106-21/1155-АВ від 05.02.2021 року (а.с. 24-41) та ремонтних калькуляцій (зворот. а.с. 41-45) ринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz Vito, номерний знак НОМЕР_2 , на 26.10.2020 року складає 680044,73 грн; вартість матеріального збитку заподіяно власнику автомобіля Mercedes-Benz Vito, номерний знак НОМЕР_2 , на 03.02.2021 рік складає 601373,68 грн.

Відповідно до висновку експерта інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № СЕ-19/106-21/2468-ІТ від 12.03.2021 року (а.с. 46-47) з технічної точки зору, при завданих вихідних даних, в причинному зв`язку з виникненням ДТП знаходиться невідповідність дій водія автомобіля Renault Trafic, номерний знак НОМЕР_1 , технічним вимогам п. 16.11. Правил дорожнього руху України.

16.06.2021 року позивачу Страховою компанією ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» було перераховано страхове відшкодування на загальну суму 130000,00 грн (а.с. 53).

Відповідно до акту приймання-передачі автомобіля Mercedes-Benz Vito, номерний знак НОМЕР_2 від 07.02.2022 року ОСОБА_1 продав автомобіль ОСОБА_3 за 192125,00 грн (а.с. 70).

Відтак сума матеріальної шкоди станом на момент розгляду справи становить 279248,68 грн (601373,68 грн 130000,00 грн 192125,00 грн).

Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04 березня 2020 року (справа № 641/2795/16).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням встановленого, матеріальна шкода позивачу була завдана саме внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем, вина якого встановлена судом у кримінальному провадженні, відтак суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальних збитків є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в сумі 279248,68 грн (різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та завданими збитками).

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних - душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Статтею 1167 ЦК України визначено, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуєтся особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вирішуючи питання про розмір компенсації за нанесену моральну шкоду, суд виходить з характеру і тривалості страждань позивача й істотних змін способу його життя.

При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди суд враховує обставини справи, а саме: характер та тривалість лікування травм, спричинених позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також негативні наслідки, в тому числі, пов`язані із отриманими позивачем в результаті ДТП тілесними ушкодженнями (а.с. 48-49), які є суттєвими, приносили біль остатньому, змушували позивача витрачати свій час на відновлення на реабілітацію, суд виходить з характеру і тривалості страждань позивача й істотних змін способу його життя та беручи до уваги неумисну форму вини відповідача.

Суд бере до уваги, що шкода позивачу завдана внаслідок необережних дій відповідача ОСОБА_2 . Разом з тим у позасудовому порядку будь-якого відшкодування позивач не отримав та вимушений був тривалий час чекати на відновлення своїх прав.

На підставі вищевикладеного, заявлену позивачем суму відшкодування моральної шкоди суд вважає дещо перебільшеною, та оцінює її в розмірі 30000,00 грн. На думку суду, така сума відшкодування моральної шкоди є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Щодо судових витрат, то суд вважає за необхідне, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог на користь держави, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141 ЦПК, ст. ст. 22, 1166, 1187, 1188 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої в результаті кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 , матеріальну шкоду у сумі 279248,68 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 , моральну шкоду у сумі 30000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь держави 3536,79 грн судового збору.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 09.09.2022 року.

Суддя О. М. Дубовік