Справа № 357/1224/22
У Х В А Л А

іменем України

08 вересня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участю секретаря Сокур О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про відстрочення рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/1224/22 від 21.06.2022 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2022 року у справі № 357/1224/22 з нього ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнено 148 677,00 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 3 500,00 грн. витрат на проведення експертного дослідження та 1 521,77 судових витрат, всього 153 698,77 грн. Наміру оскаржувати дане рішення суду у апеляційному порядку не має. Просить суд взяти до уваги наступні обставини, якими мотивує дану заяву та які суттєво ускладнюють невідкладне і добровільне виконання ним судового рішення. Він не заперечую наявність його вини у дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулась 09 серпня 2021 року, але зазначає, що звісно ж не мав жодного умислу на спричинення шкоди іншим учасникам дорожнього руху. Його цивільно-правова відповідальність як власника джерела підвищеної небезпеки була застрахована. Страховиком ПрАТ «УСК «Княжа» настання страхового випадку зафіксовано, максимальна сума за страховим полісом у розмірі 127 400,00 грн. відшкодована постраждалому ОСОБА_2 , що досліджено судом та описано у судовому рішенні. Він одружений, має на утриманні двох дітей малолітнього сина ОСОБА_3 , 2011 р.н. та неповнолітню доньку ОСОБА_4 , 2007 р.н., відносно яких виконує та має виконувати батьківські обов`язки. Тривалий час, а саме у період 2016 та 2021 років перебував на обліку у місцевому центрі зайнятості населення у статусі безробітного, тому не має заощаджень коштів, які міг би спрямувати на відшкодування матеріальної шкоди позивачу ОСОБА_2 . Його батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер, нещодавно у березні 2022 року переніс оперативне втручання пов`язане з онкологічним захворюванням, що потребує тривалого лікування, реабілітації та його піклування. Крім того, скрутність його матеріального стану підтверджується наявністю непогашеного кредитного зобов`язання перед АТКБ «Приватбанк» в розмірі понад 45 тис. грн. Тому, просив суд відстрочити виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2022 року у справі № 357/1224/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 148 677,00 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 3 500,00 грн. витрат на проведення експертного дослідження та 1 521,77 судових витрат, всього 153 698,77 грн., до 21 червня 2023 року включно.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.08.2022 року, головуючим суддею визначено суддю Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 435 ЦПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно Наказу № 51/в/г від 19.07.2022 року головуючий суддя по даній справі перебував у щорічній відпустці з 08.08.2022 року по 02.09.2022 року включно.

Ухвалою судді від 01 серпня 2022 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення у справі № 357/1224/22 від 21.06.2022 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. Призначено судове засідання для розгляду заяви на 08 вересня 2022 року.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення.

З вказаного поштового повідомлення вбачається, що ОСОБА_1 особисто отримав судову повістку 09.08.2022 року про слухання справи, яке відбудеться Білоцерківським міськрайонним судом 08.09.2022 року о 10 годині 30 хвилин.

Заяв та клопотань від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило.

Позивач ( стягувач ) ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення.

З вказаного поштового повідомлення вбачається, що ОСОБА_2 отримав судову повістку 10.08.2022 року про слухання справи, яке відбудеться Білоцерківським міськрайонним судом 08.09.2022 року о 10 годині 30 хвилин.

Крім того, 08.09.2022 року за вх. № 31338 судом отримано заяву, в якій ОСОБА_2 просив розглядати заяву за його відсутності. Просив відмовити у задоволенні заяви.

Отже, неявка учасників справи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи є повними та достатніми для її розгляду, суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення, розглянути за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали заяви про відстрочення виконання судового рішення, матеріали цивільної справи № 357/1224/22, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди були задоволені та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду в загальному розмірі 148 677 гривень, витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 3 500 гривень та судові витрати в сумі 1 521,77 гривень, загалом 153 698,77 гривень (сто п`ятдесят три тисячі шістсот дев`яносто вісім гривень сімдесят сім копійок ).

Зазначене судове рішення на час розгляду заяви про відстрочення виконання судового рішення набрало законної сили.

Звертаючись до суду з заявою про відстрочення виконання судового рішення, заявник ОСОБА_1 посилався на те, що він одружений, має на утриманні двох дітей малолітнього сина ОСОБА_3 , 2011 р.н. та неповнолітню доньку ОСОБА_4 , 2007 р.н., відносно яких виконує та має виконувати батьківські обов`язки. Тривалий час, а саме у період 2016 та 2021 років перебував на обліку у місцевому центрі зайнятості населення у статусі безробітного, тому не має заощаджень коштів, які міг би спрямувати на відшкодування матеріальної шкоди позивачу ОСОБА_2 . Його батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонер, нещодавно у березні 2022 року переніс оперативне втручання пов`язане з онкологічним захворюванням, що потребує тривалого лікування, реабілітації та його піклування. Крім того, скрутність його матеріального стану підтверджується наявністю непогашеного кредитного зобов`язання перед АТ КБ «Приватбанк» в розмірі понад 45 тис. грн.

На підтвердження зазначеному, останній до заяви про відстрочення виконання судового рішення надав копії свідоцтв про народження дітей, копію трудової книжки, довідку з АКТ КБ «ПриватБанк» та довідку перебування ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні з 23.05.2022 року по 03.06.2022 року.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Аналогічна правова позиція була наведена зокрема у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі № 2-54/08, провадження № 61-15140св18.

Європейський суд наголошує, що пункт 1 статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції. («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28.07.99, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19.03.97, § 40).

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини вказав, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати рішення суду, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочення або розстрочку виконання рішення, суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Виходячи із вимог ст. 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Таким чином, підставою для відстрочення виконання рішення є обставини, що ускладнюють виконання рішення. У вирішенні питання про відстрочення виконання рішення враховуються відсутність вини боржника у створенні обставин, що ускладнюють виконання рішення, тимчасовість перебування боржника у такому стані, а також мають бути враховані права стягувача.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. При цьому навіть матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінки у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Отже, аналізуючи додані до заяви про відстрочення виконання судового рішення документи на які посилався заявник ОСОБА_1 , як на підставу такого відстрочення, суд приходить до наступного.

Так, посилання заявника на те, що він тривалий час, а саме у період 2016 та 2021 років перебував на обліку у місцевому центрі зайнятості населення у статусі безробітного, тому не має заощаджень коштів, які міг би спрямувати на відшкодування матеріальної шкоди позивачу ОСОБА_2 не заслуговує на увагу, оскільки з доданої до матеріалів справи трудової книжки вбачається, що останній 15.01.2016 року був взятий на облік у місцевому центрі зайнятості населення у статусі безробітного, 08.01.2017 року припинено виплату, як безробітному, Наказом № 1-СК від 13.04.2018 року зарахований слухачем до Інституту спеціальної підготовки до резерву на зайняття вакантних посад прокурорів, Наказом № 6-СК в квітні 2019 року був відрахований з числа слухачів, як такий, що затвердив спеціальну підготовку, однак подальше перебування у статусі безробітного до сьогодні, заявником не надано та відповідно не підтверджено трудовою книжкою.

Отже, заявник належними та допустимими доказами не підтвердив відсутність на сьогодні в нього доходу ( перебування на обліку, як безробітний, перебування на обліку на біржі праці, тощо ), як і перебування на обліку у місцевому центрі зайнятості населення у статусі безробітного у 2021 році, про що останній зазначав у заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Не заслуговують на увагу доводи заявника, що на його утримання перебувають неповнолітні діти, а також наявність непогашеного кредитного зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк».

Так, з копії свідоцтв про народження дітей, ОСОБА_3 народився у 2011 році, ОСОБА_4 у 2007 році, а згідно Довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк», Угода № SAMDN1378, укладена між банком та ОСОБА_1 15.03.2013 року і станом на 24.07.2022 року останній має заборгованість, тобто договірні відносини між заявником та банком виникли після народження дітей.

Отже, незадовільний майновий стан, наявність на утриманні дітей не є підставою для відстрочки виконання рішення суду, оскільки при укладенні кредитного договору на умовах, зазначених в ньому, ОСОБА_1 повинен був враховувати розмір своєї заробітної плати чи інших доходів та усвідомлювати, що на час дії кредитного договору він несе зобов`язання щодо утримання дітей ( Така правова позиція міститься в постанові КЦС ВС у справі №2-1230/11 ).

Не заслуговують на увагу і доводи заявника ОСОБА_1 , що батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у березні 2022 року переніс оперативне втручання пов`язане з онкологічним захворюванням, що потребує тривалого лікування, реабілітації та його піклування.

Так, до заяви про відстрочення виконання судового рішення заявник не надав документів, які б підтверджували родинні зв`язки останнього з ОСОБА_5 , так і належних доказів того, що він несе такі витрати на лікування останнього.

До того ж, як зазначено заявником в заяві, ОСОБА_5 є пенсіонером, отже має дохід у вигляді пенсії.

Отже, обставини, на які посилається боржник в обґрунтування поданої заяви, не є винятковими.

Окрім цього, з заяви ОСОБА_1 вбачається, що останній має наміри у найкоротші терміни погасити свою заборгованість перед ОСОБА_2 та самостійно виконати рішення суду.

Тому, зважаючи на те, що судове рішення є обов`язковим для виконання, однак в окремих випадках може бути відстрочене, суд проаналізувавши доводи заяви про відстрочення виконання рішення суду, зважаючи на вимоги ст. 435 ЦПК України, беручи до уваги те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважає, що заява ОСОБА_1 є такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

За таких обставин, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 260,261, 353-355, 435 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду надрукована в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов