Справа № 577/3098/22
Провадження № 2/577/824/22
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"09" вересня 2022 р.

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Рідзевська І.О., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до директора Центру комплексної реабілітації для дітей та осіб з інвалідністю Конотопської міської ради Сумської області Денисенко Тетяни Михайлівни про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи,-

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до директора центру КРДОІ Конотопської міської ради Сумської області Денисенко Тетяни Михайлівни про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи, в якому просить суд: визнати протиправну бездіяльність директора центру КРДОІ Конотопської міської ради Сумської області Денисенко Тетяни Михайлівни щодо відсторонення від роботи ОСОБА_1 за відсутності профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2 та скасувати даний наказ; медичній сестрі з ЛФК центру КРДОІ Конотопської міської ради Сумської області Моісеєнко Н.О. виплатити середню заробітну плату за вимушений прогул, починаючи з 09.12.2021 до дня поновлення на роботі (28.02.2022).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин 1-3 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі в ході дослідження змісту поданої позовної заяви та доданих до неї документів, доходжу висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, так як оформлена з порушенням вимог, передбачених статтями 175, 177 ЦПК України, а саме: у позовній заяві позивач має викласти свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються та до позовної заяви додаються її копії відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб; документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, у позовній заяві відсутні обґрунтування позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема не зазначено в чому саме виявилася протиправна бездіяльність з боку відповідача з посиланням на відповідні норми права.

Також, в позовній заяві зазначені неконкретні позовні вимоги щодо скасування наказу, а саме не зрозуміло який саме наказ просить скасувати позивач та підстави для його скасування з посиланням на норми права.

Крім того, неконкретними є позовні вимоги щодо виплати середнього заробітку, відсутній розрахунок виплат та розмір середньої заробітної плати, хто саме має здійснити вказані виплати, не зазначено конкретний спосіб захисту прав або інтересів, передбаченого законом.

У прохальній частині позовної заяви відсутня вказівка, з кого та на чию користь позивач просить здійснити виплати середньої заробітної плати в якому розмірі, з чого цей розмір складається, за який конкретно період.

Позивач не вказує конкретні підстави та докази на підтвердження обставин зазначених у позовній заяві, а у позовній заяві лише перелічують копії деяких документів.

У зв`язку з цим позивачу необхідно конкретизувати заявлені позовні вимоги з метою приведення їх у відповідність із положеннями ст. 175 ЦПК України.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивачем не надано суду документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, які свідчать про звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до вимог ч. 4 ст. 175 ЦПК України.

За змістом позовної заяви та наведених позивачем мотивів нею оспорюється наказ про відсторонення від роботи, адже позивач не звільнена, а лише відсторонена від роботи. Використання позивачем певної назви матеріально-правової вимоги не змінює дійсної суті вимоги.

За відсутності наказу про звільнення - відсторонення від виконання посадових обов`язків не є звільненням з посади, а стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу - не є стягненням заробітної плати.

Отже, оскільки предметом цього позову є оскарження наказу про відсторонення позивача від роботи, яке по своїй суті є призупиненням виконання нею своїх трудових обов`язків, а не звільненням із займаної посади/роботи/професії, що мало б наслідком вирішення питання про поновлення на роботі такого працівника, її доводи про наявність пільг при зверненні до суду із зазначеним у заяві питанням з підстав, наведених у позові, судом не приймаються.

Відповідно до Постанови Верховного Суду в справі №728/2955/18 від 10.01.2019, починаючи з 1 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 30.01.2019 у справі №910/4518/16 погодилася з попередніми правовими позиціями Верховного суду України, що вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не належать до вимог, за пред`явлення яких до роботодавця працівники-позивачі звільняються від сплати судового збору.

Схожі висновки містяться і в Постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі 761/943/18.

У своїй постанові від 27.04.2021 у справі № 182/729/17 Верховний Суд зазначив, що згідно з частиною 1 статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частини 5 статті 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Із положень приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 30.01.2019 у справі №12-301гс18 дійшла висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Тобто, заробітна плата, яку просить стягнути позивач, за своєю суттю є середнім заробітком за час вимушеного прогулу, що не підпадає під категорію пільг при сплаті судового збору, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже, при відсутності у позовній заяві та матеріалах позову відомостей про наявність пільг при зверненні до суду, позивач має сплатити судовий збір на загальних підставах та надати до суду розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За положенням ч. 1 ст. 3, ч.2 ст. 4 цього Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Ставка судового збору за позовну вимогу немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті становить 946,00 грн.

Також п.1 ч.2 ст. 4 цього Закону визначено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру до сплати підлягає судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 6 цього Закону за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Отже, суд вважає за необхідне надати позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених в ній недоліків у спосіб:

- уточнення та обґрунтування заявлених позовних вимог із зазначенням способу захисту прав або інтересів, передбаченого законом;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

- вказати конкретні підстави та докази на підтвердження обставин зазначених у позовній заяві;

- зазначення ціни позову із наданням розрахунку середнього заробітку;

- додати копії позовної заяви відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб;

- сплати судового збору за позовну вимогу немайнового характеру /визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи/ у розмірі 992,40 грн., та за одну вимогу майнового характеру / стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу/ - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - після визначення ціни позову та надання суду відповідного платіжного документу. /Судовий збір сплачується на рахунок отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Код банку отримувача (МФО): 899998 Рахунок отримувача: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до директора Центру комплексної реабілітації для дітей та осіб з інвалідністю Конотопської міської ради Сумської області Денисенко Тетяни Михайлівни про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк для усунення недоліків, який необхідно обчислювати з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у зазначений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяІ. О. Рідзевська