Провадження № 22-ц/812/752/22

П О С Т А Н О В А

іменем України

12 вересня 2022 року м. Миколаїв

справа № 484/449/22

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухваленого 19 травня 2022 року під головуванням судді Панькова Д.А., в приміщенні цього ж суду, повне судове рішення складене 30 травня 2022 року, у цивільній справі

за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини.

Позивачка зазначала, що 11 листопада 2006 року між сторонами був укладений шлюб, який розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 15 листопада 2021 року. За час перебування у шлюбі у них народилося троє дітей.

На даний час сторони проживають окремо. Діти проживають із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Зазначає, що відповідач являється фізично здоровою, працездатною особою, має значні доходи, володіє великою кількістю об`єктів рухомого та нерухомого майна, орендованих земельних ділянок, та має краще матеріальне становище в порівняні з нею, а тому може і повинен регулярно надавати допомогу на утримання дітей та на її утримання до досягнення найменшою дитиною трирічного віку. Однак згоди щодо розміру необхідної матеріальної допомоги сторони не досягли.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 12000 гривень з розрахунку по 4000 грн на кожну дитину щомісяця, починаючи з дати пред`явлення позову і до повноліття дітей, з подальшою індексацією розміру аліментів відповідно до закону. Також просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дружини у розмірі 2500 грн щомісячно, починаючи з дати подачі даного позову і до досягнення дитиною ОСОБА_6 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Узагальнені доводи інших учасників

Під час розгляду справи відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому не заперечував щодо задоволення вимог про стягнення з нього аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а також на утримання дружини.

Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 та стягнення витрат на правову допомогу не визнав. Зазначив, що ОСОБА_7 є учнем Загальноосвітнього навчального закладу «Київський спортивний ліцей-інтернат» та з 01 вересня 2021 року проживає у гуртожитку даного учбового закладу, який знаходиться у м. Києві. Однак зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , у квартирі належній на праві власності позивачеві. Вказує, що ОСОБА_7 стипендію не отримує, перебуває на повному матеріальному забезпеченні відповідача.

Крім того, зазначив, що позивачкою не надано детального опису наданих правничих послуг та їх матеріального розрахунку, а тому такі витрати є недоведеними та не підлягають задоволенню.

Під час розгляду справи від ОСОБА_1 надійшла заява про зміну предмету позову шляхом зменшення позовних вимог. Позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн з розрахунку по 4000 грн на кожну дитину щомісяця, починаючи з дати пред`явлення позову до суду і до повноліття дітей, з подальшою індексацією розміру аліментів відповідно до закону, а також аліменти на утримання дружини в розмірі 2500 грн щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову і до досягнення дитиною ОСОБА_6 трьох років, до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, позивачка через свого представника ОСОБА_8 подала клопотання, в якому просила стягнути з відповідача на її користь понесені та документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 8000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2022 року позов задоволений частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі по 4000 грн, щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 31 січня 2022 року і до повноліття дітей; а також аліменти на утримання дружини в сумі 2500 грн щомісячно, починаючи з 31 січня 2022 року до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, суд стягнув з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1984 грн 80 коп.

У задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач працює, не є інвалідом, проживає окремо, інформації щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання дітей у судове засідання не надав. Суд врахував те, що на утриманні позивачки знаходяться неповнолітні доньки, які потребують матеріальної допомоги. А також суд врахував, що з позивачкою проживає спільна з відповідачем донька, яка не досягла трирічного віку, а тому є підстави для стягнення аліментів на утримання позивачки.

Щодо відмови у стягненні витрат на правову допомогу рішення суду мотивовано тим, що до заяви про стягнення таких витрат не додано доказів сплати позивачем адвокату вказаних коштів. Наданий суду представником позивача фіскальний чек з QR кодом не дає можливості перевірити факт сплати саме позивачем адвокату вказаних коштів та не дає можливості впевнитись, за які саме види робіт та наданих послуг кошти були сплачені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність і необґрунтованість вказаного судового рішення, порушення судом норм процесуального права в частині часткового задоволення позову та відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, просила рішення змінити в частині розгляду позовних вимог про стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина, зокрема виключити з мотивувальної частини обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 та вважати її позов задоволеним у повному обсязі. В частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на її користь судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн.

Узагальненні доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував подану нею заяву про зміну предмету позову шляхом зменшення позовних вимог та вирішив позовні вимоги в первинній редакції позовної заяви.

Вважає, що суд безпідставно відмовив у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки суду були надані всі необхідні докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, зокрема, копія договору про надання правової допомоги, акт виконаних робіт та наданих послуг, оригінал фіскального чеку на суму 8000 грн.

Узагальненні доводи інших учасників справи

На вказану апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Пузир В.О. подав відзив, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та зазначає, що твердження позивача про неврахування судом заяви про зміну предмету позову шляхом зменшення позовних вимог є надуманими та необґрунтованими. Вказує, що доказів сплати позивачем коштів адвокату за надані послуги не надано, а відсутність документального підтвердження надання правової допомоги є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Наявний фіскальний чек не підтверджує фактично понесених позивачкою витрат щодо оплати роботи адвоката. Вказує, що вимога позивачки про стягнення витрат на правничу допомогу є необґрунтованою та не співмірною із заявленою до стягнення сумою витрат на професійну правову допомогу з реальним обсягом такої допомоги у місцевому суді, часом, витраченим на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду), критерію реальності таких витрат, а тому у задоволенні клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції обґрунтовано відмовив. Вартість наданих правових послуг адвоката становить 1000 грн за годину. Вважає, що такі розрахунки є завищеними та не співмірними із складністю даної справи. Вважає, що судом першої інстанції досліджено всі докази з дотриманням норм процесуального права, належним чином застосовано норми матеріального права, що регулюють відносини між сторонами, рішення є законним та не підлягає скасуванню.

2. Мотивувальна частина

Згідно частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилися троє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Під час розгляду справи позивачка подала заяву про зміну предмету позову шляхом зменшення позовних вимог, а саме просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , по 4000 грн на кожну дитину щомісяця, починаючи з дати пред`явлення позову до суду і до повноліття дітей, а також аліменти на утримання дружини в розмірі 2500 грн щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову і до досягнення дитиною ОСОБА_6 трьох років, до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як визнано сторонами, в даний час доньки проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні.

Відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньок та дружини.

Позиція апеляційного суду

У справі, що переглядається, суд першої інстанції, ураховуючи зменшення позовних вимог та визнання відповідачем позову про стягнення аліментів на утримання доньок та дружини встановив, що відповідач працює, не є інвалідом, проживає окремо, а також має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, обґрунтовано стягнув аліменти з відповідача на користь позивачки у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн на кожну дитину, щомісячно до досягнення ними повноліття та дружини до досягнення наймолодшою дитиною трирічного віку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що суд не взяв до уваги її заяву про уточнення позовних вимог та прийняв рішення про часткове задоволення позову, обґрунтувавши в мотивувальній частині відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 .

Між тим, як вбачається з тексту оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції врахував заяву позивачки про зменшення позовних вимог, та задовольнив позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання доньок ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а також на утримання дружини. В мотивувальній частині вказаного рішення відсутнє обґрунтування суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 .

Отже, вказані доводи апеляційної скарги є помилковими, а тому рішення в частині позовних вимог підлягає залишенню без змін.

Рішення в частині розподілу судового збору сторони не оскаржують, а тому в цій частині рішення апеляційний суд не переглядає.

Щодо витрат на правничу допомогу, то апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Разом з тим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним, зокрема, з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження 14-26цс21), а також у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 757/60277/18ц.

Звертаючись з клопотанням про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, представник позивачки адвокат Мазур О.В. надав договір про надання правової (правничої) допомоги від 12 січня 2022 року, з якого вбачається, що адвокати Мазур О.В. та Бегейма М.О. уклали з ОСОБА_1 договір про надання адвокатами професійної правничої допомоги клієнту, що полягає у підготовці та поданні до суду позовної заяви про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а також представництво інтересів в рамках даної справи в суді першої інстанції, в тому числі підготовка і подача до суду необхідних заяв та клопотань в рамках даної справи.

Крім того, надав акт виконаних робіт та наданих послуг, з якого вбачається, що адвокатом було виконано наступну роботу та надані наступні юридичні послуги: надання консультації клієнту - 1 година, збір доказів по справі 1 година, підготовка та подача до суду в інтересах клієнта позовної заяви про стягнення аліментів 4 години, підготовка та подача до суду заяв і клопотань з процесуальних питань 2 години. Всього 8 годин.

При цьому зазначено, що вартість однієї години роботи адвоката становить 1000 грн.

Також надав фіскальний чек про оплату готівкою 8000 грн за надання правничої допомоги відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги від 12 січня 2022 року.

Заперечуючи щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, відповідач зазначав, що заявлений позивачкою розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтовано завищеним та не співмірним з ціною позову та складністю цієї справи.

При цьому, позиція відповідача у справі зводилась до того, що він взагалі погоджувався з пред`явленими вимогами про стягнення аліментів на утримання доньок та дружини, та лише заперечував щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Таким чином, враховуючи приписи частини четвертої статті 137 ЦПК України щодо врахування співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, з огляду на рівень складності справи та ціни позову, з урахуванням засад розумності та справедливості у контексті обсягу заперечень, наданих відповідачем, в тому числі, визнання позову відповідачем, апеляційний суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому апеляційний суд вважає, наданий позивачкою фіскальний чек є належним документом в розумінні положень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені обставини справи, рішення суду в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу підлягає скасуванню на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн таких витрат.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 01 серпня 2022 року було зупинено дію оскаржуваного рішення.

Оскільки рішення скасоване лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу, то дію рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2022 року в незміненій частині належить відновити.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2022 року в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині рішення залишити без зміни.

Дію рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2022 року в незміненій частині відновити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
СуддіВ.В. Коломієць Н.О. Шаманська

Повне судове рішення складене 12 вересня 2022 року.