ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року м. Чернівці

Справа № 713/132/22

Провадження №22-ц/822/570/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Литвинюк І.М.,

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.,

секретар: Петранюк Ю.Т.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Вижницька районна державна адміністрація Чернівецької області,

розглянувши питання про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 05 травня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, позов задовольнити у повному обсязі.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 23 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 05 травня 2022 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 , інформацію, поширену Вижницькою районною державною адміністрацією Чернівецької області у характеристиці від 13 квітня 2020 року № 01.84-478, наданій до Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області, 23 вересня 2021 року - до Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/3441/21-а, а саме: «Протягом останнього місяця роботи на посаді директора Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) порушував правила трудового розпорядку, не виконував доручення, надані головою районної державної адміністрації, та не вжив належних заходів щодо забезпечення в повному об`ємі засобами індивідуального захисту, в період загострення поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, соціальних працівників та робітників Вижницького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг)».

Зобов`язано Вижницьку районну державну адміністрацію Чернівецької області протягом одного тижня з моменту набрання судовим рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію відносно ОСОБА_1 шляхом відкликання характеристики Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області на ОСОБА_1 , надану 13 квітня 2020 року до Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області, та 23 вересня 2021 року - до Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/3441/21-а.

Стягнуто з Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області на користь ОСОБА_1 10 000 грн у відшкодування завданої моральної шкоди.

Однак у постанові апеляційним судом не вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною 1 та 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин 3-4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною 6 статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року, справа №379/1418/18 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судова практика наразі сформувала широкий перелік доказів, які можуть слугувати підтвердженням заявленого розміру витрат. Такими доказами можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг. Звісно, даний перелік не є вичерпним

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18.

Згідно із висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Так, до матеріалів справи долучено ордер про надання правової допомоги ОСОБА_1 адвокатом Ткач В.В від 19 січня 2022 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧЦ№000203 від 15 грудня 2017 року, договір про надання правничої допомоги №85 від 15 липня 2021 року, додаток №1 від 10 грудня 2021 року до договору про надання правничої допомоги № 85 від 15 липня 2021 року, розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, всього на суму 15 000 грн, квитанцію прибуткового касового ордера №85 від 10 грудня 2021 року про сплату 15 000 грн за договором про надання правничої допомоги №85 від 15 липня 2021 року (а.с. 27-31).

Подані представником позивача документи дають підстави для висновку про понесення стороною позивача витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 15 000,00 грн, вони містять детальний опис погодинної вартості робіт адвоката за окремі процесуальні дії (послуги).

Однак, беручи до уваги, що за правилами частин першої, другої статті 141 ЦПК України судові витрати та витрати, пов`язані з розглядом справи (зокрема, витрати на професійну правничу допомогу) покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також враховуючи, що дві позовні вимоги задоволено на 61,1% (1 немайнова вимога задоволена повністю + 1 майнова вимога задоволена частково 11,1 % від заявленої суми), то розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи, який підлягає відшкодуванню, становить 7 174,00 грн (15 000 : 2 = 7 500 - за вимогу немайнового характеру; 7 500 * 11,1% = 832,2 - за вимогу майнового характеру; всього: 7 500+ 832,5 = 8 332,5).

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката на адресу апеляційного суду від Вижницької РДА Чернівецької області не надходило, і за загальним правилом суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові у справі№ 755/9215/15-ц).

Отже, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог у справі та розподілом судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, розмір судових витрат на оплату правничої допомоги склав 8 332,50 грн.

За змістом частин 1-2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 листопада 2018 у справі № 761/11472/15-ц, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, якщо така визначена в грошовому вимірі.

Відповідно до квитанції від 21 січня 2022 року № 36 ОСОБА_1 за подачу позову до суду першої інстанції за вимогами немайнового та майнового характеру сплатив 1 984,80 грн судового збору, а слід було сплатити за вимогу немайнового характеру 992,40 грн, а за вимогу про стягнення моральної шкоди - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.п. 5 п. 1 ч. 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»), який станом на час розгляду справи становив 2 481 грн. Разом до сплати підлягала сума 3 473,40 грн, отже, недоплачена сума становить 3 473,4-1 984,8= 1 488,6 грн.

Згідно з пунктами 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду має складати 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Квитанцією від 17 червня 2022 року № 57 підтверджується, що за подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив 2 977,20 грн замість 5 210,10 грн, отже, недоплачена сума складає (3 473,40*150):100=5 210,1-2 977,2=2 232,9 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково (немайнового характеру - повністю, вимога про відшкодування моральної шкоди - частково, на 11,1 %).

Враховуючи наведене, пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути з Вижницької РДА Чернівецької області на користь ОСОБА_1 3 169,39 грн судового збору та з ОСОБА_1 в дохід держави 3 721,50 грн недоплаченого судового збору.

З огляду на викладене, оскільки апеляційним судом при ухваленні постанови від 23 серпня 2022 року не було вирішено питання судових витрат, є необхідність в ухваленні додаткового судового рішення у відповідності до вимог статті 270 ЦПК України.

Керуючись статтями 137, 141, 258, 259, 270, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Стягнути з Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області на користь ОСОБА_1 8 332 (вісім тисяч триста тридцять дві) гривні 50 копійок витрат на професійну правничу допомогу та 3 169 (три тисячі сто шістдесят дев`ять) гривень 39 копійок витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави недоплачений судовий збір в розмірі 3 721 (три тисячі сімсот двадцять одну) гривню 50 копійок витрат зі сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної додаткової постанови.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді А.І. Владичан

І.Б. Перепелюк