ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 691/180/22
Провадження № 22-ц/821/925/22
категорія 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.,

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 11 травня 2022 року (ухваленого під головуванням судді Савенко О.М. в приміщенні Городищенського районного суду Черкаської області) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 10 липня 2020 року між банком та ОСОБА_1 , шляхом подання заяви-договору № 2020/І_С/039-002007 укладено договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» №2020/ОВР/039-000921.

Ці правила разом із Заявою-Договором про приєднання до Правил, Тарифним планом, умовами банківських Продуктів/Пакетів, є договором комплексного банківського обслуговування, укладеним між АБ «Укргазбанк» та Клієнтом, реквізити якого зазначені у Заяві на приєднання.

Керуючись положеннями укладеного договору, банк відкрив клієнту картковий рахунок та субрахунок за програмою кредитування: універсальна картка «Домовичок», на якому встановлено орієнтовна сума кредиту 10 000,00 грн., можливу суму кредиту - 300 000,00 грн., пільговий період 30 днів, відсоткова ставка 36,00% річних, відсоткова ставка на пільговий період 0,00001% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48,00 %; комісію за видачу кредиту - 4 %, строк дії договору 12 місяців з 10 липня 2020 року по 09 липня 2021 року.

Позивач вказує, що банк взяті на себе зобов`язання за договором виконав: видав клієнту платіжну картку, відкрив рахунок/субрахунок, надав кредитні кошти у встановленому договором ліміті.

Відповідач, в свою чергу, зобов`язання за договором належним чином не виконує, систематично порушує умови договору, що підтверджується розрахунком заборгованості та/або випискою за договором.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов Кредитного договору та залишенням поза увагою вимоги № 129/29335/2021 від 29 липня 2021 року, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України банк має право вимагати від позичальника сплатити проценти за несанкціоноване користування кредитом з 03 вересня 2021 року по 30 вересня 2021 року, що становить 1 861,90 грн..

Посилаючись на вищевказані обставини,а також приймаючи до уваги, що позичальник не вживає заходів, направлених на погашення існуючої заборгованості, вказує позивач, він змушений звернутися до суду із відповідним позовом та просив постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 69375,04 грн., яка складається із заборгованості по кредиту і процентах та заборгованість по платежах 1861,90 грн. за ч. 2 ст. 625 ЦК України. Судові витрати покласти на відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 11 травня 2022 року позовні вимоги АБ «Укргазбанк» про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за договором № 2020/ОВР/039-000921 від 10 липня 2020 року в розмірі 61637,25 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при розгляді справи достовірно доведений факт невиконання ОСОБА_1 свого зобов`язання, що випливає з кредитного договору, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості є законними та обґрунтованими.

Відмовляючи в позові в частині стягнення із позичальника відсотків, суд першої інстанції зазначив, що при дослідженні наданого банком розрахунку заборгованості вбачається помилка щодо нарахування і визначення розміру заборгованості по процентах (прострочена), яка тягне за собою невідповідність та некоректність подальших обрахунків, а тому не може бути використана судом як обґрунтовано встановлена та підтверджена вивченими доказами для стягнення з відповідача на користь позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У червні 2022 року представник ПАТ АБ «Укргазбанк» Голікова О.В. подала до апеляційного суду скаргу, в якій просила скасувати рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 11травня 2022 року в частині відмови у задоволенні позову в розмірі 7737,79 грн. як необгрунтоване та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь банку вказану заборгованість.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Висновки, викладені в рішенні в частині відмови в стягненні із ОСОБА_1 на користь банку відсотків, не відповідають обставинам справи. Судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Зокрема, зазначено, що згідно розрахунку заборгованості, що міститься в матеріалах справи, загальна сума заборгованості позичальника становить 69375,04, яка складається:

0,00 грн. заборгованості по кредиту (поточна);

60465,59 грн. заборгованості по кредиту (прострочена);

101,14 грн. заборгованості по процентах (поточна);

6946,41 грн. заборгованість по процентах (прострочена);

1861,90 грн. заборгованість по платежах за ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Вказує, що в розрахунку заборгованості немає жодної помилки, зміст розрахунку заборгованості відповідає змісту виписки про рух коштів по рахунку, тому суд, ухвалюючи рішення, дійшов до помилкового висновку щодо невірності обрахунків у наданому банком на адресу суду розрахунку.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

10 липня 2020 року при зверненні до банку, між позивачем і відповідачем, шляхом подання письмово заяви-договору № 2020/І_С/039-002007 було укладено письмовий договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» (а.с.46-48) з видачею Паспорту споживчого кредиту за реєстрацією договору від 10 липня 2020 року № 2020/ОВР/039-000921 та заповнення опитувальника клієнта фізичної особи від 10 липня 2020 року і підписанням Довідки про систему гарантування вкладів фізичних осіб, з наданням в розпорядження банку копії паспорта, копії ідентифікаційного коду, копії довідки про місце реєстрації на прізвище ОСОБА_1 і врученням на паперовому носії розрахунку кредиту за загальними тарифами.

Банк відкрив клієнту картковий рахунок та субрахунок за програмою кредитування: універсальна картка «Домовичок», на якому встановлено орієнтовна сума кредиту 10000,00 грн., можливу суму кредиту 300 000 грн., пільговий період 30 днів, відсоткова ставка 36% річних, відсоткова ставка на пільговий період 0,00001% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48%; комісію за видачу кредиту 4%, строк дії договору 12 місяців з 10 липня 2020 року по 09 липня 2021 року (а.с.46).

Відповідачем порушено умови договору щодо щомісячного погашення заборгованості, у зв`язку з чим станом на 30 вересня 2021 року ОСОБА_1 має заборгованість в загальному розмірі 69375,04 грн., в тому числі: 60465,59 грн. - заборгованість по кредиту (поточна); 101,14 грн. - заборгованість по процентах (поточна); 6946,41 грн. - заборгованість по процентах (прострочена); заборгованість по платежах за ч.2 ст.625 ЦК України 1861,90 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором від 10 липня 2020 року № 2020/ОВР/039-000921 (а.с.46-51).

У зв`язку з невиконанням умов договору, 29 липня 2021 року на адресу відповідача була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, яка згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №272 від 29 липня 2021 року, вручена особисто та залишилась без виконання (а.с.56-57).

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ АБ «Укргазбанк» не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредиту і процентах та заборгованості по платежах в розмірі 1861,90 грн. згідно положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконував умови договору в частині повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» з відповідача суми заборгованості по кредиту і процентах, розмір якої останнім не оскаржується.

Зважаючи на те, що рішення оскаржується лише в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача процентів, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише в цій частині відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості по тілу кредиту, заборгованість по відсотками та заборгованість по платежах згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором Банк вказував, що відповідачем порушувались умови Договору щодо щомісячного погашення заборгованості та станом на 30 вересня 2021 року за ОСОБА_1 обліковується заборгованість в загальному розмірі 69375,04 грн.

29.07.2021 року АБ «Укргазбанк» направив на адресу ОСОБА_1 , вимогу про дострокове повернення кредиту, в якій зазначив, що станом на 29.07.2021 року ОСОБА_1 має несплачену в строк, передбачений Кредитним договором, заборгованість перед Банком у розмірі 16767,09 грн. Зазначено, що у тридцяти денний строк з моменту отримання даної вимоги достроково повернути всю суму кредиту та сплатити проценти і комісії за користування кредитом у загальному розмірі 63695,25 грн. Також Банком повідомлено про наслідки невиконання умов договору (а.с. 56).

При укладенні договору №2020/ОВР/039-000921 від 10 липня 2020 року, відповідальною особою банку було прийнято від відповідача заяву-договір № 2020/І С/039-002007 від 10 липня 2020 року, при цьому перевірено документ, що ідентифікує фізичну особу - відповідача ОСОБА_1 , засвідчено у його присутності справжність підпису, надано дозвіл на відкриття рахунку (а.с.46).

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідачем заява-договір № 2020/І_С/039-002007 від 10 липня 2020 року та договір №2020/ОВР/039-000921 від 10 липня 2020 року підписані особисто (а.с.46), та особисто заповнено опитувальник клієнта-фізичної особи, що підтверджується проставлянням ним особистого підпису та підписано Довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.47-48).

Відповідач ознайомлений з Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, що підтверджується його підписом у графі «Підтвердження одержання вкладником» (а.с.48).

При підписанні договору, для ідентифікації фізичної особи, відповідачем надано паспорт громадянина України, картку фізичної особи платника податків із даними ідентифікаційного номеру, довідку про реєстрацію місця проживання особи, де вказано його місце реєстрації (а.с.49).

При укладенні договору № 2020/І_С/039-002007 від 10 липня 2020 року, між сторонами узгоджено загальні тарифи, якими обумовлено найменування операцій/послуг (а.с.50).

Факт користування відповідачем ОСОБА_1 кредитними коштами, здійснення операцій з часткового погашення ліміту овердрафту та погашення процентів за користування овердрафтом, перенесення боргу за овердрафтом на рахунок прострочених платежів, нарахування процентів за користування овердрафтом, підтверджується випискою/особовим рахунком ОСОБА_1 за період з 10 липня 2020 року по 30 вересня 2021 року (а.с.52-55).

Банк, крім заборгованості за кредитом, просив стягнути з відповідача заборгованість по процентах, як поточну, заборгованість по процентах, як прострочену, заборгованість по платежах за ч.2 ст.625 ЦК України, у зв`язку з виникненням простроченої заборгованості за кредитом в цілому (а.с.1-6, а.с.51-55).

Дослідивши надані позивачем матеріали справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_1 , 10 липня 2020 року особисто звернувся із заявою-договір № 2020/І_ С/039-002007 від 10 липня 2020 року до ПАТ АБ «Укргазбанк» та отримав Паспорт споживчого кредиту з оформленням договору №2020/ОВР/039-000921 від 10 липня 2020 року зі встановленням розміру ліміту дозволеного овердрафту, які підписав, шляхом проставлення підписів та особисто заповнив опитувальник клієнта-фізичної особи і ознайомився із Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, з отриманням розрахунку внесення щомісячних платежів, і в подальшому використовував кредитні кошти у споживчих цілях, що відображена у виписці по картковому рахунку, при цьому, виконуючи кредитне зобов`язання не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості, про яку його було повідомлено письмово вимогою про дострокове повернення кредиту (а.с.46-57).

Строк дії договору №2020/ОВР/039-000921 від 10 липня 2020 року з 10.07.2020 року по 09.07.2021 року (а.с.46). Відповідач порушив умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість щодо сплати кредиту та відсотків за користування овердрафтом.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №2020/ОВР/039-000921 від 10 липня 2020 року станом на 30 вересня 2021 року утворилася заборгованість відповідача в розмірі, яка становить 69375,04 грн., в тому числі: 60465,59 грн. заборгованість по кредиту (прострочена); 101,14 грн. - заборгованість по процентах (поточна); 6946,41 грн. - заборгованість по процентах (прострочена); заборгованість по платежах за ч. 2 ст. 625 ЦК України 1861,90 грн. (а.с.51), що не узгоджується із змістом позовних вимог у позовній заяві, де вказано, що заборгованість відповідача складається із 69375,04 грн. заборгованість по кредиту, 1861,90 грн. заборгованість по платежах за ч. 2 ст. 625 ЦК України, в той час, як при дослідженні розрахунку відображено у нарахування у графі «Сума заборгованості по кредиту» 60465,59 грн., «Сума нарахованих процентів» (розрахунок) 1171,66 грн., «Сума нарахованих процентів» 1171,66 грн., «Сума сплачених процентів» 7162,81 грн., інші зазначені суми: 101,14 грн. - заборгованість по процентах (поточна); 6946,41 грн. - заборгованість по процентах (прострочена); заборгованість по платежах за ч.2 ст.625 ЦК України 1861,90 грн.

В зв`язку з вищевикладеним, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що вимоги про стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом в розмірі 7737,79 грн. є не обґрунтованими, а тому не підлягають стягненню.

Згідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того ч. 2 ст. 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумнів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як положення статті 43 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

Виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції у суді першої інстанції.

У силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.

Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду.

В апеляційній скарзі Банк надав пояснення до розрахунку заборгованості, який був наданий в суд першої інстанції, де вказав про нарахування відсотків.

Проте, подаючи нові докази до апеляційного суду, ПАТ АБ «Укргазбанк» взагалі не навело підстав їх неподання у визначений ст. 83 ЦПК України строк до суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що дані пояснення по нарахуванню відсотків не відображаються в розрахунку заборгованості та у виписках по рахунку, у зв`язку із чим колегія суддів не може прийняти дані пояснення по нарахуванню відсотків за кредитним договором, оскільки вони не були подані разом з позовною заявою в суд першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст.258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 11 травня 2022 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції - залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко