Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6518/21 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І.
Категорія 47 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б, Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №296/6518/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Житомирської обласної прокуратури, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про відшкодування шкоди завданої незаконними діями та бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Крижов Максим Олександрович на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2022 року, яке ухвалено суддею Драчем Ю.І.

встановив:

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що з травня 2015 року постійно проживає за межами території України в Республіці Польща. В січні 2018 року йому стало відомо, що заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17.10.2017 року у справі №296/4958/17 з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто борг за договором позики в сумі 7 286 475,28 грн, що еквівалентно 280 000 доларів США та 8000 грн. судового збору. Після винесення вказаного рішення ОСОБА_2 звернувся із заявою до Богунського ВДВС м. Житомир ГТУЮ у Житомирській області про відкриття виконавчого провадження з виконання даного рішення суду.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 10.04.2018, зазначене заочне рішення за заявою ОСОБА_1 скасовано, а виконавче провадження на цій підставі завершено. Позивач зазначив, що на момент завершення виконавчого провадження, належні йому на праві власності частини будинків, були арештовані та готувались до примусової реалізації через прилюдні торги. Своїми умисними діями ОСОБА_2 шахрайським шляхом мав намір незаконно отримати від реалізації належного ОСОБА_1 нерухомого майна грошові кошти в особливо великому розмірі - більше 7 млн. грн, що еквівалентно 280 000 доларів США.

Також зазначив, що 10.04.2018 на адресу Житомирського відділу поліції надіслано заяву про вчинення кримінального правопорушення від 05.04.2018, відомості про вчинення якого були внесені до ЄРДР лише 24.05.2018 року за №0002102. Однак, вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 19.08.2020 постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 12.12.2019 скасовано. Листом Житомирського ВП від 21.01.2021 № 58 к/п позивача повідомлено про те, що кримінальне провадження 24.12.2020 закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України та відсутністю особи, якій повідомлено про підозру. Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 12.03.2021 у справі №295/1512/21 відмовлено у задоволенні скарги представника потерпілого на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 24.12.2020.

Позивач зазначає, що з моменту звернення із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення 10.04.2018 та до моменту останнього закриття кримінального провадження 24.12.2020, орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність (його посадові особи) та орган досудового розслідування (та його посадові особи) не вжили жодних заходів щодо розкриття даного кримінального правопорушення, а прокуратура (та її посадові особи) не реалізувала належним чином процесуальне керівництво, що призвело до уникнення винними особами кримінальної відповідальності та завдання моральної шкоди такою бездіяльністю, у зв`язку з чим виникла необхідність у звернені до суду з даним позовом.

З урахуванням вищевикладеного просив стягнути з Держави України за рахунок коштів Державного бюджету України на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури кошти в розмірі 100000,00 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, апелянт просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 . Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем під час розгляду справи було доведено бездіяльність органу досудового розслідування та прокурора під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні. Тому позиція районного суду про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і бездіяльністю працівників органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури є доведеним. При цьому зазначає, що суд помилково послався на статтю 1176 ЦК України та положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», які до даних правовідносин не застосовуються.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції в Житомирській області просило відмовити у задоволенні апеляційної скарг. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що 12 квітня 2018 року ОСОБА_1 до Житомирського ВП ГУНП у Житомирській області було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 та/або іншими особами, яке виразилось у підробленні від імені позивача боргової розписки, з метою отримання обманним шляхом неправомірної вигоди в особливо великих розмірах (а.с.11).

У зв`язку із невнесенням відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 16 травня 2018 року задоволено скаргу адвоката Крижова М.О. та зобов`язано уповноважених співробітників Житомирського ВП зареєструвати в ЄРДР заяву від 12.04.2018, подану ОСОБА_1 щодо внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, що вчинене відносно нього ОСОБА_2 (а.с.15-16).

Відомості до ЄРДР були внесені 24.05.2018 за № 0002102 (а.с.18).

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22.06.2018 зобов`язано уповноважену особу СВ Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0002102 від 24.05.2018 року, вчинити одну з дій передбачених ст. 220 КПК України за клопотаннями адвоката Крижова М.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 від 12.06.2018 року про здійснення процесуальних дій, відповідно до вимог КПК України (а.с.20-21).

29 червня 2018 року слідчим СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області Крученюком А.С. винесено постанову про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Постановою прокурора Житомирської місцевої прокуратури Поліщука Н.В. про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 17 липня 2018 року постанову слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області Крученюка А.С. про закриття кримінального провадження №0002102 від 24.05.2018 року скасовано (а.с.24-26).

Постановою старшого слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області Кондратюка Ю.Б. від 12.12.2019 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002102 від 24.05.2018 року, закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КПК України (а.с.59-60).

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 19.08.2020 постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 12.12.2019 скасовано.

Постановою слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області Кондратюка Ю.Б. від 24.12.2020 року кримінальне провадження, внесене ЄРДР за №0002102 від 24.05.2018 року закрито.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 12.03.2021 року у задоволені клопотання про поновлення строку подання скарги на постанову старшого слідчого СВ Житомирського ВП в Житомирській області Кондратюка Ю.Б. від 24.12.2020 про закриття кримінального провадження відмовлено. У задоволені скарги адвоката Крижова М.О. в інтересах ОСОБА_1 відмовлено (а.с.74-77).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується також на підставі статті 1173 ЦК України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги про відшкодування моральної шкоди бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність та досудового розслідування, а також прокуратури, які виразилися в тому, що з моменту вчинення відносно нього кримінального правопорушення та до моменту останнього закриття кримінального провадження, вказані органи не вжили жодних заходів щодо розкриття даного кримінального правопорушення, а посадові особи прокуратури не реалізували належним чином процесуальне керівництво, що призвело до уникнення винними особами кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень частини третьої статті 12 ЦПК України, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанцій, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно виходив із того, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами.

Враховуючи те, що під час розгляду справи позивачем не було доведено суду наявності завданої йому моральної шкоди, протиправності дій її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, то обґрунтованим є висновок суду першої інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують зазначених висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками районного суду щодо їх оцінки.

Посилання суду першої інстанції на положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у даному випадку є помилковим, але воно не призвело до ухвалення у справі незаконного рішення.

Наведені у скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Крижов Максим Олександрович, залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2022 року.

Головуючий Судді