ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 вересня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/4268/21

Головуючий у першій інстанції Коротка А. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/791/22

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Служба у справах дітей Прилуцької міської ради, як орган опіки та піклування,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

місце постановлення ухвали суду м. Прилуки,

дата складання повного тексту ухвали суду першої інстанції 17 червня 2022 року.

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявлені вимоги мотивувала тим, що відповідач протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню сина, фактично самоусунувшись від них, не реалізує своїх прав щодо участі у вихованні та спілкуванні з сином, не дбає про його фізичний та розумовий розвиток, не цікавиться його оточенням, не надає ні матеріальної, ні моральної допомоги, не цікавиться його життям та здоров`ям, що свідчить про системне та тривале ухилення від виконання власних батьківських обов`язків, що, з огляду на вимоги ст. 164 СК України, є беззаперечними підставами для позбавлення батьківських прав.

09 червня 2022 року ОСОБА_2 подав письмове клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судового рішення у справі № 742/832/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про оспорення батьківства. Заявлене клопотання мотивовано тим, що відповідач має підстави вважати себе не біологічним батьком спільного з позивачкою сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки за результатами медичного лабораторного дослідження йому поставлено діагноз, який свідчить про можливе безпліддя, що зумовило його звернення з позовом про оспорення батьківства.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 червня 2022 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у даній справі.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 742/832/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства, що розглядається у Прилуцькому міськрайонному суді Чернігівської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи ухвалу суду першої інстанції постановленою з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду позову по суті.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що наявність цивільної справи № 742/832/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорення батьківства не є підставою, за якою провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, оскільки наявні у даній справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. У зв`язку з чим, суд першої інстанції не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду даної цивільної справи.

Наполягає на тому, що суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі, не зазначив, яким чином розгляд цивільної справи № 742/832/22 про оспорювання батьківства вплине на вирішення спору про позбавлення батьківських прав.

Звертає увагу на те, що зупинення провадження у даній справі сприятиме її затягуванню, що призведе до порушення прав дитини: неможливості оформлення соціальних допомог, в тому числі і від міжнародних організацій та вільного виїзду дитини за кордон без згоди батька, особливо у період збройної агресії Російської Федерації проти України.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 у встановлений судом строк не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зупиняючи провадження у справі про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі про оспорювання його батьківства, суд першої інстанції виходив з того, що об`єктивно неможливо розглядати справу про позбавлення батьківських прав особи, яка оспорює сам факт свого батьківства.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції.

У справі встановлено, що з 25 вересня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якою мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище « ОСОБА_5 » (а.с. 7).

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на систематичне та тривале ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків.

ОСОБА_2 звернувся до Прилуцького міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_1 про оспорення батьківства, зазначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області, Прилуцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 лютого 2022 року (справа № 742/832/22) позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорення батьківства прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Під час розгляду позову ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 заявлено клопотання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судового рішення у справі № 742/832/22 за його позовом до ОСОБА_1 про оспорення батьківства.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження, суд першої інстанції виходив із того, що об`єктивно неможливо розглядати справу про позбавлення батьківських прав відносно особи, яка оспорює сам факт свого батьківства.

Не погоджуючись з ухвалою про зупинення проводження, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Проаналізувавши матеріали даної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно вирішив питання про зупинення провадження у справі, оскільки об`єктивно неможливо розглядати справу про позбавлення батьківських прав відносно особи, яка оспорює своє батьківство.

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх спільної дитини з підстав, передбачених ст. 164 СК України, зокрема, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього кодексу.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Підстави позбавлення батьківських прав визначені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділу ІІІ СК України, у тому числі прав і обов`язків щодо утримання дитини, виховання та розвитку дитини, спілкування з нею та її захисту.

За загальним змістом СК України батьківські обов`язки у особи відносно дитини виникають з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. При цьому такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку про те, що оскільки обов`язки батька щодо дитини ґрунтуються на походженні дитини від нього, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану, можливе виключення відповідного запису про батьківство нівелює перевірку доводів позову щодо неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків. Отже, судом першої інстанції зроблено правильний висновок щодо неможливості розгляду цієї цивільної справи до вирішення спору про оспорювання батьківства, зважаючи на те, що батьківські обов`язки не виникають у особи, яка не є батьком дитини. Таким чином, від вирішення спору ОСОБА_2 залежить вирішення вимог ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, оскільки права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від батьків.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що наявні у даній справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду без зупинення провадження у справі.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час зупинення провадження у справі вірно застосовані норми чинного цивільного процесуального права, а тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстави для скасування правильного по суті судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 червня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча Н.В. Шитченко

Судді О.Є. Мамонова

О.І. Онищенко