Справа № 175/4406/17-ц
Провадження № 2/175/726/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Сайгак А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 06 березня 2013 року в розмірі 32139 грн. 18 коп., а також судові витрати по справі у розмірі 1600 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що відповідач ОСОБА_1 06 березня 2013 року отримала кредит у розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язання за кредитним договором відповідач станом на 06 листопада 2017 року має заборгованість у розмірі 32139 грн. 18 коп. Тому ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду для стягнення вищевказаної суми заборгованості.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено в повному обсязі(а.с.45-47).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2021 року заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року скасовано та призначено справу у судове засідання(а.с.66-67).

Ухвалами Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року та 06 червня 2022 року визнано обов`язковою явку представника позивача Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»(а.с.87, 93), оскільки з наданих копій доказів неможливо встановити дійсні обставини справи.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, згідно заяви просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.4).

Представник відповідача ОСОБА_1 за ордером на надання правової допомоги ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, надано відзив на позовну заяву(а.с.77-79).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що 06 березня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 06 березня 2013 року, згідно з умовами якої позивач надав відповідачу кредит на загальну суму 16 000 грн. 00 коп. (а.с.12).

У відповідності до умов договору б/н від 06 березня 2013 року відповідач зобов`язався повернути кредит та плату за його користування не пізніше закінчення строку дії Картки, однак відповідач в добровільному порядку кредитні кошти не повернув, чим порушив прийняті на себе договірні зобов`язання. Станом на 06 листопада 2017 року розмір заборгованості позичальника по поверненню кредитних коштів за договором про надання кредиту від 06 березня 2013 року становить 32139 грн. 18 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5896 грн. 05 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 14568 грн. 76 коп., заборгованості за пенею у розмірі 9667 грн. 74 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 1506 грн. 63 коп., на підтвердження чого надано розрахунок заборгованості(а.с.8-11).

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов`язки виникають у кожного контрагента.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною другою статті 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладення договору позивачем надано суду анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, однак вищевказаний доказ суд не може прийняти як належний, оскільки в зазначеній анкеті відсутні відомості щодо типу картки, яку мала намір отримати ОСОБА_1 , також відсутня інформація щодо істотної умови договору, а саме не зазначено суми кредитного ліміту.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд робить висновок, що у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в зв`язку з тим, що позивачем не надано належних доказів укладення саме кредитного договору, також у розрахунку заборгованості відсутня інформація щодо зарахування на рахунок ОСОБА_1 зазначеної у позовній заяві суми кредиту у розмірі 16 000 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 526, 1046, 1047, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76,77, 81, 130, 141, 223, 263-266 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.