КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/1667/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6494/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у складі судді Савицького О.А.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гаврилової Ольги Василівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єлісєєвої Ольги Анатоліївни про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності та витребування майна з чужого володіння,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса КМНО Гаврилової О.В., приватного нотаріуса КМНО Єлісєєвої О.А. про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності та витребування майна з чужого володіння.

Одночасно з позовною заявою було подано заяву про забезпечення позову в якій ОСОБА_1 просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення № 123 «літера «А» площею 326,1 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , заборонивши будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні та інші дії, в тому числі підготовчі, спрямовані на відчуження, передачу у користування чи обтяження вказаного нежитлового приміщення, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00.

Заяву обґрунтовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а також призвести до аварійних ситуацій з непередбачуваними наслідками, адже комунікації будинку опиниться під контролем сторонніх осіб та поза контролем мешканців будинку, які втратять навіть доступ до них.

Вказано, що у разі подальшого відчуження приміщення, позивачі не зможуть захистити своє порушене право у даному судовому процесі та будуть змушені звертатися у суд із позовом до нових власників, що позбавить оперативного та вчасного захисту порушеного права.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджуючись з оскаржуваною ухвало, просить її скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги, вказано, що посилання суду на те, що можливе відчуження спірного приміщення є лише припущенням позивача, є необґрунтованим та спростовується доданими до клопотання документами, адже приміщення вже було фіктивно відчужене двічі і наразі офіційно пропонується до продажу необмеженому колу осіб, тобто в будь-який момент може бути продане добросовісному набувачу.

Зазначає, що предметом позову є скасування рейдерського рішення державного реєстратора, який має статус підозрюваного у кримінальному провадженні, та державної реєстрації неіснуючого права власності на підвал, який не використовується відповідачами, адже є технічним допоміжним приміщенням багатоквартирного житлового будинку, тому вжиття заходів забезпечення позову не може спричинити будь-яких збитків відповідачам.

Відзиву на апеляційну скаргу не найшло.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час якого, судом повідомлялися належним чином, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд справи за їх відсутності.

Колегія суддів перевіривши доводи апеляційної скарги, документи надані до заяви про забезпечення позову та матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Значення цього інституту полягає в тому, що ним захищаються права позивача у разі несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, продати чи знищити його та з метою попередження інших потенційних труднощів, що виникають під час реалізації рішення суду у конкретній справі.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 районний суд виходив з того, що позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач має намір здійснити відчуження належного йому майна, а отже посилання заявника на те, що існує загроза відчуження майна не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, а таке твердження є лише припущеннями заявника.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду з огляду на таке.

Так, позивачем зазначено, що нежитлове приміщення (підвал) є власністю мешканців багатоквартирного будинку та яке було незаконно відчужено у власність іншим особам.

Звертаючись до суду, з позовом позивач просить про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності та витребування з чужого володіння нежитлового приміщення № 123 «літера «А» площею 326,1 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 за власниками квартир та нежитлових приміщень в цьому будинку.

В заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на вказане нежитлове приміщення та заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні та інші дії, в тому числі підготовчі, спрямовані на відчуження, передачу у користування чи обтяження вказаного нежитлового приміщення.

Не може бути враховано обґрунтування заявника про те, що спірне майно вибуло з володіння співвласників будинку незаконно і без вжиття заходів забезпечення позову може бути неодноразово відчужене на користь інших осіб, оскільки встановлення законності/незаконності вибуття спірного майна з володіння є предметом спору та має вирішуватися під час розгляду справи по суті.

В даному випадку судом не встановлено існування обставин, які б вказували на можливість завдання шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості у наслідок невжиття заходів забезпечення позову у майбутньому захисту таких прав та інтересів чи необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Таким чином, дослідивши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, фактичні обставини справи, виходячи із співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, колегія суддів погоджується з обґрунтованими висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про незгоду з висновками суду першої інстанцій не підтвердилися під час розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно положень ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційний суд констатує, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 01 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: