Справа № 304/1442/22 Провадження № 2/304/267/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання Галас Т.Ю.,

представника позивача адвоката Зизич Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 304/1442/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 28 жовтня 1995 року з відповідачем зареєстрував шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Перечинської райдержадміністрації, актовий запис № 44. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є повнолітньою і проживає окремо, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин ще у січні 2022 року. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у нього та у їх доньок, не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу у сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Крім цього, протягом останніх шести місяців вони практично не спілкуються. Так, він з донькою ОСОБА_4 мешкають у його будинку за адресою реєстрації, а відповідачка проживає окремо. Дитина знаходиться на його поновному та самостійному утриманні. При останній розмові вони досягли згоди, що після розірвання шлюбу ОСОБА_4 залишиться проживати разом з ним, буде перебувати на його повному утриманні та вихованні. Одночасно зазначає, що відповідачка має намір у найближчий час виїхати на постійне проживання за межі України, тоді як він з донькою і надалі будуть проживати в Україні. Оскільки на даний час ведення спільного господарства між ним та дружиною припинено, за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, подальше спільне життя подружжя і збереження між ними шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дітей, тому просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Зизич Н.Ю. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Одночасно просила не вирішувати питання розподілу понесених позивачем судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення; одночасно просить після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 28 жовтня 1995 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Перечинської райдержадміністрації було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №44 (а. с. 11). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час досягла повноліття, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 12, 13).

Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнала, тому строк для примирення подружжю не надавався.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дитини, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач у зв`язку з реєстрацією шлюбу із ОСОБА_1 змінила своє прізвище, тому після розірвання шлюбу згідно ст. 113 СК України має право надалі іменуватися цим прізвищем.

Що стосується визначення місця проживання неповнолітньої доньки подружжя ОСОБА_5 , то суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Порядок визнання місця проживання фізичної особи передбачений ст. 29 ЦК України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 зазначено, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Водночас судом під час розгляду даної справи не вирішується питання про визначення місця проживання дитини.

За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Оскільки в ході судового розгляду не встановлено наявності спору між подружжям ОСОБА_5 щодо визначення місця проживання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , така знаходиться на утриманні та проживанні з батьком, проти чого відповідач не заперечує, відтак суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу дитину слід залишити проживати при позивачу.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції №0.0..1 від 31 липня 2022 року позивачем за позовними вимогами про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини сплачено в сумі 1 984,80 грн судового збору (а. с. 5).

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як встановлено у судовому засіданні, представник позивача, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених позивачем судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом.

На підставі наведеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 24, 105, 109, 110, 112 СК України, ст. 12, 13, 76-83, 141, 142, 258-259, 264, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Перечинської райдержадміністрації 28 жовтня 1995 року, актовий запис № 44 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати при батькові ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне судове рішення складено 15 вересня 2022 року.

Головуючий: Ганько І. І.