Справа № 132/3350/21
Провадження № 22-ц/801/1525/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 рокуСправа № 132/3350/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,

секретар судового засідання Михайленко А. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач(особа, яка подала апеляційну скаргу): Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця», на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 01 липня 2022 року, постановлене у складі судді Сєліна Є. В. у м. Калинівці, дата складення повного тексту рішення відповідає даті його прийняття,-

в с т а н о в и в :

19 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Таргонія В. М., подала позов до АТ «Укрзалізниця» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю.

Позов мотивовано тим, що 23 листопада 2014 року пасажирський потяг № 117 (локомотив ЧС4-091) сполученням «Київ-Чернівці» скоїв наїзд на її сина ОСОБА_2 , який помер внаслідок отриманих травм. За фактом настання цієї події було відкрито кримінальне провадження, яке згодом було закрито за відсутністю складу злочину. Внаслідок загибелі сина ОСОБА_1 зазнала сильних душевних страждань, які продовжуються і досі, ця подія повністю зруйнувала її нормальне життя, тому просила стягнути з АТ «Укрзалізниця» на її користь 300 000 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 01 липня 2022 року позов задоволено частково, стягнуто з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, 100 000 грн., стягнуто в рахунок держави судовий збір. Приймаючи таке рішення, суд виходив з того, що хоча у діях поїзної бригади пасажирського потягу, який скоїв наїзд на сина позивачки, як у осіб, які керували джерелом підвищеної небезпеки, відсутній склад кримінального правопорушення, позов правомірно пред`явлено до АТ «Укрзалізниця» як до власника джерела підвищеної небезпеки. Суд врахував, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок його власної необережності і порушення ним правил переходу залізничних колій, тому зменшив розмір відшкодування.

З таким рішенням суду не погодилося АТ «Укрзалізниця», 28 липня 2022 року подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати, а у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що рішення ухвалене стосовно неналежного відповідача. На даний час локомотив ЧС4-091 перебуває на балансі виробничого підрозділу «Локомотивне депо Київ-Пасажирський» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця». На момент наїзду на ОСОБА_2 23 листопада 2014 року ПАТ «Укрзалізниця», правонаступником якого є АТ «Укрзалізниця», ще не існувало, натомість досі існує повністю правоздатне Державне територіально-галузеве об`єднання «Південно-Західна залізниця», відтак воно і є належним відповідачем по справі як попередній власник локомотиву, який здійснив наїзд на сина позивачки.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надійшов.

У судове засідання з`явився представник АТ «Укрзалізниця» адвокат Чешковський В. А., доводи апеляційної скарги підтримав повністю, просив її задовольнити. Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Таргонія В. М. на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Із матеріалів справи встановлено та не заперечуються сторонами наступні обставини:

-22 листопада 2014 року о 23 год. 15хв. до чергової частини ЛВ на ст. Вінниця УМВС України на Південно-Західній залізниці по телефону від чергової по ст. Калинівка, ПЗЗ, ОСОБА_3 надійшло повідомлення про те, що о 22 год .50 хв. на 1058 км пікет № 6 перегону ст. Калинівка - з. п. Сосонка, ПЗЗ, пасажирським потягом № 117 сполученням «Київ-Чернівці», під керуванням машиніста ОСОБА_4 , травмовано невідомого чоловіка віком 30-35 років, який нехтуючи правилами особистої безпеки переходив залізничні колії;

-за даним фактом, 23 листопада 2014 року було відкрито кримінальне провадження № 0000227, та розпочате досудове розслідування, в ході якого було допитано в якості свідка - машиніста пасажирського потягу № 117 сполученням «Київ-Чернівці» ОСОБА_4 , який показав, що 22 листопада 2014 року о 20 год. 04 хв. він, будучи машиністом пасажирського потягу № 117 сполученням «Київ-Чернівці», виїхав зі ст. Київ-Пасажирський, та під час слідування по перегону ст. Калинівка-Сальник близько 22 год. 47 хв., на відстані близько 100-250 м, помітив невідому особу без ознак життя, яка лежала на залізничній колії, по якій слідував потяг № 117 сполученням «Київ-Чернівці». Він відразу подав ряд гучних звукових сигналів, однак вказана особа не реагувала, у зв`язку із чим, було застосовано екстрене гальмування з подачею піску на колісні пари, однак наїзду попередити не вдалося. Після повної зупинки потягу помічник машиніста - ОСОБА_5 оглянув тіло травмованого, який не подавав ознак життя, та повернувшись до кабіни електровозу, повідомив про даний факт йому, після чого він повідомив чергового по ст. Калинівка, та рух потягу було продовжено згідно маршруту. Будь-яких інших осіб поблизу місця події він не бачив. Аналогічні покази дав допитаний в якості свідка - помічник машиніста потягу № 117 сполученням «Київ-Чернівці» ОСОБА_5 ;

-відповідно до висновку експерта № 99 від 17 грудня 2014 року, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_2 виявлена сполучна травма тіла - відкрита черепно-мозкова травма (численні переломи кісток лицевого та мозкового черепа, руйнування речовини головного мозку, множинні садна та рани на голові); закритий скалковий перелом правої плечової кістки в середній третині зі зміщенням уламків; чисельні садна правої руки, лівої руки, лівої гомілки, спини, правої сідниці. Вказана сполучна травма тіла у ОСОБА_2 виникла від дії тупих твердих предметів, можливо, за обставин залізничної травми - внаслідок травмування потягом. Вказана сполучна травма тіла у ОСОБА_2 належить до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечна для життя в момент заподіяння. Смерть ОСОБА_2 настала від вищевказаної сполучної травми тіла. Між смертю та описаною вище сполучною травною тіла є прямий причинний зв`язок. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_2 етилового спирту та його ізомерів не виявлено, що свідчить про його тверезий стан на час настання смерті;

-смерть ОСОБА_2 підтверджується довідкою про смерть № 817 від 24 листопада 2014 року та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 12, 13);

-Позивач ОСОБА_1 є матір`ю загиблого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 14);

-25 грудня 2015 року постановою слідчого СВ ЛВ на ст. Жмеринка Управління МВС України на Південно-Західній залізниці старшого лейтенанта Павлуцької О. В. кримінальне провадження за статтями 115-116, 118-121, частиною 3 статті 276 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину: встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок нещасного випадку через нехтування ним правил особистої безпеки та правил переходу залізничних колій, вини сторонніх осіб та поїзної бригади немає (а. с. 7-9);

-Локомотив ЧС4-091 перебуває на балансі виробничого підрозділу «Локомотивне депо Київ-Пасажирський» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця», тут же працює ОСОБА_4 на посаді машиніста електровоза, починаючи з 2011 року (а. с. 11)

Між сторонами виник спір з приводу відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, яка настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Положеннями статей 1167, 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Моральна шкода відповідно до частини 2 статті 23 ЦК України полягає у 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб . Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України.

Частиною 2 статті 1193 ЦК України передбачено зменшення розміру відшкодування залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини), якщо інше не встановлено законом, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди.

Судом першої інстанції встановлено, що син позивачки загинув внаслідок ДТП, що мала місце на залізниці. Між наїздом потягом на сина позивача та його смертю наявний причинно-наслідковий зв`язок. В ході кримінального провадження встановлено, що смерть ОСОБА_2 настала в результаті порушення останнім вимог п. п. 2.2., 2.5., 2.10. Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998 року №54, з власної необережності.

Відшкодування спричиненої джерелом підвищеної небезпеки шкоди здійснюється незалежно від вини володільця джерела підвищеної небезпеки, яким є відповідач, і відсутність в діях заподіювача шкоди - володільця джерела підвищеної небезпеки складу кримінального правопорушення, відсутність суспільно-небезпечних протиправних дій працівника залізничного транспорту не мають правового значення для правильного вирішення справи.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що АТ «Українська залізниця», з яким машиніст ОСОБА_4 на момент наїзду на сина позивачки перебував у трудових відносинах, має нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, а позивач, як мати загиблого наділена правом вимагати відшкодування їй спричиненої моральної шкоди в результаті смерті її сина, яка настала внаслідок наїзду на нього потягу.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно того, що позов пред`явлено до неналежного відповідача апеляційний суд зазначає наступне.

Законом про особливості утворення Укрзалізниці визначено правові, економічні та організаційні особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі, управління і розпорядження його майном та цей Закон спрямований на забезпечення економічної безпеки і захисту інтересів держави.

Відповідно до частин третьої, шостої, сьомої та дев`ятої статті 2 цього Закону:

- товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття;

- товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту; - оприлюднення затвердженого КМУ переліку підприємств залізничного транспорту, на базі яких утворюється товариство, є офіційним повідомленням для кредиторів про припинення таких суб`єктів господарювання;

- одночасно з прийняттям рішення про утворення товариства КМУ формує комісію з утворення товариства, до складу якої входять представники КМУ, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, Державної адміністрації залізничного транспорту України, Фонду державного майна України, центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики, профспілок, що діють у галузі;

- комісія у чотиримісячний строк з дня затвердження її складу подає центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, для затвердження у місячний строк зведений передавальний акт, зведений акт оцінки майна залізничного транспорту загального користування, а також проект статуту товариства для подання КМУ;

- зведені передавальний акт та акт оцінки складаються на основі узагальнених даних передавальних актів та актів оцінки, складених стосовно цілісного майнового комплексу кожного підприємства залізничного транспорту;

- розмір статутного капіталу товариства визначається під час його утворення згідно зі зведеним актом оцінки майна залізничного транспорту загального користування.

Відповідно до частини 7 статті 2 Закону оприлюднення затвердженого Кабінетом Міністрів України переліку підприємств залізничного транспорту, на базі яких утворюється Товариство, є офіційним повідомленням для кредиторів про припинення таких суб`єктів господарювання.

Державну реєстрацію АТ "Укрзалізниця" здійснено 21 жовтня 2015 року. Згідно зі статутом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 735, АТ "Укрзалізниця" є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, серед яких Державне територіально-галузеве об`єднання «Південно-Західна залізниця». Товариство набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації в установленому законом порядку.

При реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент.

Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а усієї їх сукупності.

У процедурі реорганізації підприємств залізничного транспорту у формі злиття все майно, права та обов`язки державних підприємств, які припиняються, переходять до правонаступника - АТ "Укрзалізниця".

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що позов про відшкодування шкоди, завданої смертю, подано до належного відповідача є вірним, а доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставні. Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у постанові Великої Палати від 16 червня 2020 року у справі № 910/5953/17.

Вірним є і висновок суду першої інстанції про зменшення розміру відшкодування, судом враховано, що відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 450/4163/18.

У справі, що розглядається, суд вірно врахував, що наїзд потягом на ОСОБА_2 на став в результаті порушення останнім Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України та відповідно визначив розмір моральної шкоди в 100 000 грн. рішення суду в цій частині не оскаржується.

Відтак доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що могло призвести до неправильного вирішення питання, а отже виходячи з положень статті 375 ЦПК України, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Вирішуючи питання розподілу витрат, понесених в ході апеляційного провадження, ураховуючи принцип пропорційності (частина перша статті 141 ЦПК України) та те, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, понесені відповідачем АТ «Укрзалізниця» витрати у зв`язку з переглядом справи у апеляційній інстанції у вигляді сплати судового збору в розмірі 4 500 грн. (а. с. 108), слід залишити за ним, доказів понесення витрат позивачем матеріали справи не місять.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 01 липня 2022 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені Акціонерним товариством «Українська залізниця», залишити за ним.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк