Провадження № 22-ц/824/4964/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Примушка О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого, зазначала, що в період з 07 березня 2017 року по 10 серпня 2020 року вона працювала на посаді заступника начальника управління - начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції у Київській області.

У зв`язку із вимушеним переїздом з тимчасово окупованої території України АРК, вона разом із сім`єю із 20.08.2014 року поселилась в м. Яготин Київської області та отримала статус особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України.

Рішенням житлово-побутової комісії у складі Головного територіального управління юстиції у Київській області, затвердженим протоколом від 01.11.2018 року №1, її було зараховано на квартирний облік в загальному порядку (загальним списком), як таку, що потребує службову квартиру за місцем роботи.

13.12.2019 року між ТОВ «ДБК-Партнер» та Головного територіального управління юстиції у Київській області було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та в цей же день цю квартиру було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На виконання постанови КМУ від 09.10.2019 року № 870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції», було створено ліквідаційну комісію Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Засіданням житлово-побутової комісії Головного територіального управління юстиції у Київській області від 23.12.2019 року було затверджено протокол № 7, яким позивачеві та її сім`ї було надано службову квартиру за вказаною адресою.

25.02.2020 року Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація проінформувала голову ліквідаційної комісії про те, що вони отримали вказівку від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, щоб до моменту завершення ліквідаційних процедур не вчиняти жодних дій із вказаними у листі об`єктами, в тому числі і спірною квартирою.

Позивач вказує, що відповідач порушив законні вимоги голови ліквідаційної комісії щодо надання їй службової квартири та безпідставно призупинив реєстрацію службової квартири.

Вказує, що 10.08.2020 року її було звільнено та до моменту звільнення із займаної посади, її не було знято із квартирного обліку та не було скасовано протокол, відповідно до якого вона отримала право на забезпечення службовою квартирою.

Посилаючись на зазначені обставини, вказує про наявність підстав для зобов`язання відповідача включити квартиру АДРЕСА_2 до числа службових, а також зобов`язати відповідача видати їй та її сім`ї у складі п`яти осіб ордер на цю квартиру.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати, та ухвалити по справі нове судове рішення про задоволення її позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Обґрунтовувала доводи апеляційної скарги тим, що місцевим судом не дана оцінка дій відповідача на предмет правомірності, а лише зазначено, що вона обрала неналежний спосіб захисту.

Вказувала також, що суд першої інстанції не врахував те, що на момент розподілу їй службової квартири розпочалася процедура ліквідації Головного територіального управління юстиції у Київській області, що спричинило призупинення видачі службового житла та порушення її житлових прав.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване тим, що вона буде відсутня у місті в день судового засідання. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання апелянт не надала, а відтак колегія суддів вважає, що вказані причини неявки апелянта є неповажними, та відмовляє у задоволення клопотання, як необґрунтованого.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що дії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), як правонаступника Головного територіального управління юстиції у Київській області та Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації були неправомірними, а відтак відсутні підстави для зобов`язання відповідача вчинити дії щодо спірної квартири.

До того ж, судом встановлено, що вимоги про зобов`язання відповідача видати ордер не підлягають задоволенню, оскільки законом не передбачений такий вид захисту, як зобов`язання адміністрації видати ордер на житлове приміщення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки від 11/11/2014 № , із 20.08.2014 року позивача було взято на облік, як особу, переміщену з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, в м. Яготин Київської області (а.с.19).

Наказом Головного територіального управління юстиції у Київській області від 16.08.2018 року № 24/8, було створено постійно діючу житлово-побутову комісію Головного територіального управління юстиції у Київській області, затверджено її склад та Положення про постійно діючу житлово-побутову комісію Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.14-18).

Рішенням житлово-побутової комісії у складі ГТУЮ у Київській області, затвердженим протоколом від 01.11.2018 року № 1, позивача ОСОБА_1 було зараховано на квартирний облік в загальному порядку (загальним списком), як таку, що потребує службову квартиру за місцем роботи (а.с.22).

ГТУЮ в Київській області до МЮУ було надіслано лист від 12.11.2019 року № 4624-10-1, в якому зазначалось, що службову квартиру планується придбати для державного службовця, який працює в апараті ГТУЮ в Київській області, є переселенцем з тимчасово окупованої території АРК, має двох дітей різної статі, одна дитина є інвалідом із дитинства (а.с.26).

13.12.2019 року між ТОВ «ДБК-Партнер» та ГТУЮ в Київській області було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та в цей же день цю квартиру було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.27-35).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2019 року №870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції та утворено як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції. Встановлено, що територіальні органи Міністерства юстиції, які ліквідуються, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції; здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією територіальних органів та утворенням міжрегіональних територіальних органів, покладається на Міністерство юстиції. Також встановлено, що Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) є правонаступником Головного територіального управління юстиції у Київській області, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Засіданням житлово-побутової комісії ГТУЮ в Київській області від 23.12.2019 року було затверджено протокол № 7, яким було вирішено надати службове житло позивачу складом сім`ї п`ять осіб (а.с.37-38).

Відповідно до листа Голосіївської районної в м. Киві державної адміністрації від 13.01.2020 року № 100-443, ГТУЮ в Київській області було проінформовано, що питання про включення до числа службових квартир - квартиру АДРЕСА_2 було розглянуто, та прийнято позитивне рішення (а.с.39).

Однак, 05.02.2020 року Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація звернулась до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із листом № 100-1763, відповідно до якого просила надати роз`яснення чи має право голова ліквідаційної комісії головного територіального управління юстиції у Київській області звертатись із клопотанням про включення, виключення з числа службових жилих приміщень на стадії ліквідації (а.с.42).

Відповідно до листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.02.2020 року № 599/1-20, Голосіївську районну в м. Києві державу адміністрацію було повідомлено про створення нової юридичної особи публічного права - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка є правонаступником, в т.ч. ГТУЮ в Київській області, та з огляду на наведене управління просило до моменту закінчення ліквідаційних процедур та передачі всього майна на правах правонаступництва до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не вчиняти жодних дій із вказаними у листі об`єктами (а.с.41).

Листом Голосіївської районної в м. Киві державної адміністрації від 25.02.2020 року № 100-2312, ГТУЮ в Київській області було проінформовано про звернення адміністрації до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо надання роз`яснень чи має голова ліквідаційної комісії ГТУЮ в Київській області звертатися із клопотанням про включення, виключення з числа службових жилих приміщень на стадії ліквідації, та повідомлено, що до моменту закінчення ліквідаційних процедур та передачі всього майна на правах правонаступництва до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не вчиняти жодних дій із вказаними об`єктами (а.с.40).

Із 10.08.2020 року ОСОБА_1 була звільнена із посади заступника начальника управління - начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції у Київській області, що підтверджується копією наказу (а.с. 43).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.07.2021 року, на даний час власником квартири АДРЕСА_2 є Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.34).

Відповідно до статті 121 Житлового кодексу України, порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Статтею 123 ЖК України визначено, що порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється цим Кодексом та іншими актами.

Згідно із ст. 118 ЖК УРСР, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

З приписів ч.1ст. 122 ЖК УРСР вбачається, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення

Відповідно до п. 3 Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 №37, житлове приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації.

Відповідно до п. 16 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою РАДИ Міністрів Української PCP від 04 лютого 1988 року № 37 службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у п. 75 рішення від 05 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Способом захисту права є передбачені законом дії, що безпосередньо спрямовані на захист права. Такі дії є завершальними актами захисту у вигляді матеріально-правових дій або юрисдикційних дій щодо усунення перешкод на шляху здійснення суб`єктами своїх прав або припинення правопорушень, відновлення становища, яке існувало до порушення. Саме застосування конкретного способу захисту порушеного чи запереченого права і є результатом діяльності по захисту прав.

Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Для ефективного поновлення порушеного права необхідно, щоб існував чіткий зв`язок між правопорушенням та способом захисту права. Іншими словами, метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням - визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність вимог позивача в частині необхідності зобов`язання відповідача вчинити дії щодо спірної квартири, які пред`явлені позивачем.

Так, з матеріалів справи вбачається, що дії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), як правонаступника ГТУЮ в Київській області та Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації не були визнані у встановленому законом порядку неправомірними або безпідставними.

Разом з тим, Законом України «Про місцеве самоврядування України» та ст. 16 ЦК України не передбачений такий вид захисту, як зобов`язання адміністрації видати ордер на житлове приміщення.

Доводи апеляційної скарги, про те, що місцевим судом не дана оцінка дій відповідача на предмет правомірності, оцінюються колегією суддів критично, позаяк позивачем не заявлялося вимог про визнання таких дій протиправними, позивачем не доведено, що нею отримано відмову у видачі ордера, а відтак що і порушено її право на житло, позаяк в листі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.02.2020 року, вказано лише, що до моменту закінчення ліквідаційних процедур та передачі всього майна на правах правонаступництва до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відповідача просять не вчиняти жодних дій із вказаними в листі об`єктами, зокрема спірною квартирою.

Також, з матеріалів справи вбачається, що на даний час власником квартири АДРЕСА_2 є Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), а відтак вказана квартира належить до відання установи, яка не знаходиться на території, на яку поширюються повноваження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, що також є підставою для відмови у задоволенні позову.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: