ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого (судді-доповідача Карпушина Г.Л.; суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання: Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 січня 2022 року (ухвалене суддею Поволяєвою О.В.,) по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якому прохала суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 5000 гривень на кожну дитину з подальшою індексацією, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 02 жовтня 2002року ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в мінімально гарантованому розмірі 1309 грн. щомісяця з щорічною індексацією вказаної суми відповідно до закону, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06 серпня 2021 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовлено.

Рішення допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992 гривень 40 коп.

З вказаним рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішенняДзержинського районного суду м. Харкова від 12 січня 2022 року змінити в частині визначення розміру аліментів які підлягають стягненню, задовольнити її вимоги повністю та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в мінімально гарантованому розмірі 5000 грн. щомісяця з щорічною індексацією вказаної суми відповідно до закону, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06 серпня 2021 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів безпідставно не взяв наведених нею в позові доводів та доказів, якими вона обґрунтовувала заявлений нею розмір аліментів та призначив аліменти, які є не достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини..

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилося в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення сторін згідно положень передбачених ч.13 ст.7 ЦПК України, та ч.2 ст. 369 ЦПК України, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у частині заявлених вимог та у стягнені додаткових витрат сторонами не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного перегляду.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 10.09.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .

З січня 2018 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, неповнолітній син проживає із позивачем, яка займається його вихованням та утриманням.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували вказаний у позові розмір аліментів, та не надано доказів можливості відповідача ОСОБА_2 проводити його оплату, а тому дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі, що складає 50% розміру мінімального гарантованого законом розміру аліментів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

Проте, повністю з висновком суду в частині визначення розміру аліментів, колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (стаття 191 СК України).

Згідно із вимогами статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом.

У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що позивач звертаючись до суду з вказаним позовом посилалася на те, що відповідач є працездатним, проживає разом з матір`ю, уникає офіційного працевлаштування, в тому числі щоб не сплачувати аліменти, в утриманні та вихованні сина участі не приймає. Стан здоров`я останнього задовільний, він не є інвалідом та не має на утриманні інших осіб. Зважаючи на необхідні затрати для забезпечення гармонійного розвитку сина, прохала суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 5000,00 грн щомісяця.

Відповідач ОСОБА_2 участі у розгляді вказаної справи не брав, оскільки судові повістки які направлялися йому на останню відмову позивачу він не отримував. За вказаною адресою відповідач знятий з реєстрації з 2019 року.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць становив 2618,00 грн.

Колегія суддів відзначає, що встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку не є безумовною підставою для визначення судом саме такого розміру аліментів з огляду на те, що розмір матеріального утримання дітей визначається відповідно до вимог статей 182, 183, 184 СК України, у тому числі з урахуванням майнового і фінансового стану відповідача та інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів.

Тобто, закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.

Разом з тим, позивач просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі по 5000 грн на дитину щомісяця, а в силу диспозитивності цивільного судочинства суд не може виходити за межі позовних вимог.

Отже, враховуючи те, що у сторін є малолітній син, який проживає з позивачем та фактично знаходиться на її утриманні, тоді як відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків, а відповідач є особою працездатного віку, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності покладення на відповідача аліментного зобов`язання у вигляді щомісячної сплати аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн на дитину щомісяця на користь позивача, що відповідатиме інтересам малолітнього сина сторін.

Такий розмір утримання, на переконання колегії суддів, є розумним і справедливим з огляду на встановлені обставини справи та зміст позовних вимог, перш за все він відповідатиме інтересам дитини, які переважають над інтересами батьків, принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, а також сумам грошових коштів, які позивач несе на його утримання останнім часом.

Отримувати необхідний і достатній розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку, тобто є абсолютним.

Доводи апелянта про те, що розмір аліментів повинен становити 5000 грн. на місяць, є необґрунтованими та не мають належного доказового підтвердження. При цьому, судом першої інстанції вірно вказано позивачу, що частина витрат, про які вона вказувала є додатковими витратами, які стягуються в окремому порядку. Крім того, визначаючи розмір аліментів позивач повинна враховувати, що обов`язок по надані половини коштів на щомісячне утримання сина лежить і на ній, і даний факт також враховується при визначенні розміру аліментів на дитину.

За таких обставин, розглядаючи зазначений позов в частині вирішення вимог про стягнення аліментів, суд першої інстанції належним чином не дослідив наявні у справі докази та не надав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив рішення, яке не в повній мірі відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Таким чином враховуючи вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду в частині визначення розміру аліментів слід змінити визначивши розмір аліментів, який підлягає стягненнюз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісяця з щорічною індексацією вказаної суми відповідно до закону, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06 серпня 2021 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги підлягають до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру підлягає зміні.В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 січня 2022 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 02 жовтня 2002року ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісяця з щорічною індексацією вказаної суми відповідно до закону, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06 серпня 2021 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 13 вересня 2022 року.

Головуючий суддя: ___________________ Г.Л. Карпушин

Судді:__________________ С.А. Гальонкін _________________ Л.М. Хіль