Справа №489/1993/21
Провадження №2/489/195/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_2 , за набувальною давністю. Мотивуючи свої вимоги тим, що 02 серпня 1995 року, вона, діючи на підставі довіреності від 27.06.1995, посвідченої державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Поліщук Л.В., зареєстрованої в реєстрі за № 4-4068, на користь ОСОБА_2 , разом з ОСОБА_3 (її донькою) купили в рівних долях квартиру АДРЕСА_1 . 12 січня 1996 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_4 ». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 . Її діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 успадкували по ј частка частку квартири АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 дітей та дружину не мав, заповіту на вказану частку квартири не складав. 18 лютого 2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 . Проте, приватним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки нею не надано документів, які б підтверджували факт прийняття нею спадщини у встановлений законодавством строк та документів на підтвердження факту родинних відносин або інших стосунків зі спадкодавцем. Вказує, що протягом тривалого часу і до моменту смерті ОСОБА_2 вона проживала разом з ним. Разом з ними проживала її донька з сім`єю, а тому вважає, що вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а отже на законних підставах прийняла спадщину.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що Ѕ частка квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі продажу. Таким чином, позивачу було відомо про власника квартири та вона знала про відсутність у неї підстав для набуття права власності на Ѕ частку вищевказаної квартири. Також у позові відсутні підтвердження факту безпреривності володіння та користування чужим майном. Оскільки власником половини квартири, на яку претендує позивачка, був померлий, не можна вважати добросовісним її володіння нерухомістю, що залишилася після смерті сусіда. Його смерть і відсутність спадкоємців, які б могли прийняти спадщину, не давали позивачці підстав для того, щоб вважати користування чужим майном правомірним. Оскільки після смерті ОСОБА_2 відсутні спадкоємці та спадкова справа, спірна частка квартири переходить до держави.

Ухвалою суду від 06.04.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.04.2021, витребувано докази.

Ухвалою суду від 17.11.2021, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, враховуючі наявність відзиву на позовну заяву, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до Довіреності від 27.06.1995, посвідченої державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Поліщук Л.В., зареєстрованої в реєстрі за № 4-4068, ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 управляти та розпоряджатися всім його майном, з чого б воно не складалося і де б не знаходилося, відповідно до цього укладати всі дозволені законом угоди, зокрема, в частині купівлі-продажу.

Вказана довіреність видана строком на три роки.

02 серпня 1995 року між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , яка діяла від імені ОСОБА_2 , на підставі доручення, посвідченого Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою 27.06.1995, за реєстровим № 4-4068, укладено Договір купівлі продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Балкіною О.Л., зареєстровано в реєстрі за № 3259, відповідно до якого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 придбали в рівних частках квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідною донькою ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_12 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Позивачка зазначає, що її донька, ОСОБА_3 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

Вказане твердження позивачки ніким не оспорюється, а отже приймається судом до уваги.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 .

Як вбачається з свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є рідними синами ОСОБА_4 .

Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В. 20 лютого 2021 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 .

Позивачка зазначає, що спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає, останній заповіту на вказану частку квартири не складав.

З матеріалів спадкової справи № 191/96 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_2 , склав заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, в тому числі належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2 заповідав ОСОБА_13 . Вказаний заповіт посвідчено державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Поліщук Л.В., зареєстровано в реєстрі за № 4-4067.

02 квітня 1996 року ОСОБА_1 звернулася до Другої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на майно, що складається з мотоциклаМТ-10-36.

02 квітня 1996 року державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Сидоренко Л.Н. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на мотоцикл марки МТ-10-36.

18 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ємельянової Н.В. з заявою щодо оформлення спадкових прав та видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ємельянової Н.В. від 18.02.2021 за вих. № 58/01-16, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , оскільки заявницею не були дані документи, які б підтверджували факт прийняття нею спадщини у встановлений законом строк та не надано документу, який би підтверджував факт родинних відносин або інших стосунків зі спадкодавцем.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ємельянової Н.В. від 12.04.2021 за вих. № 157/01-16, станом на 12.04.2021 спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , нею, не заводилася. Вказане підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) сформованої 12.04.2021.

Позивачка зазначає, що протягом тривалого часу і до моменту смерті ОСОБА_2 вона проживала разом з ним. Разом з ними проживала її донька з сім`єю, а тому вважає, що вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а отже на законних підставах прийняла спадщину.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові ВС від 22.05.2018 у справі№ 922/1574/17, суд зазначив,що суттєвим для виникнення права власності за набувальною давністю є встановлення моменту виникнення права власності за набувальною власністю та строк володіння; характер володіння (добросовісне, недобросовісне, відкрите, безперервне); обставини, за яких виникло володіння спірним майном та чи відповідає це володіння ознакам безтитульного володіння; юридичний статус спірного майна.

При цьому, добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Позивачці було відомо, хто був власником спірної Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 .

Позивачка в своєму позові не зазначає, коли їй стало відомо про те, що вона володіє та відкрито користується частиною чужого майна.

ВС у своїй постанові від 24.01.2019р. по справі № 755/16913/16-ц зазначив, що за аналізом частини першій статті 344 ЦК України за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Тому при вирішенні спору належить встановити саме факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна, не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом.

Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений в тому, що на це майно не претендують інші особи й він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 ЦК, а саме: наявності суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законності об`єкта володіння; добросовісності заволодіння чужим майном; відкритості володіння; безперервності володіння; спливу встановлених строків володіння; відсутності норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх зазначених умов у сукупності.

Такого правового висновку дійшла Велика палата ВС у постанові від 14.05.2019 у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18)

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Суд вбачає, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто під час дії ЦК УРСР, а тому положення саме цього кодексу підлягають застосуванню при вирішенні питання про спадкування майна померлого.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден зі спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно зі стст.525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно не відоме місцезнаходження майна або його основної частини.

У ст.548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.555 ЦК Української РСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави якщо ні один зі спадкоємців не прийняв спадщини.

Відповідно до ст.328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 ЦК, а саме: наявності суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законності об`єкта володіння; добросовісності заволодіння чужим майном; відкритості володіння; безперервності володіння; спливу встановлених строків володіння; відсутності норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх зазначених умов у сукупності.

Такого правового висновку дійшла Велика палата ВС у постанові від 14.05.2019 у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18).

Суд зазначає, що тривалий час проживання у будинку, догляд та утримання нерухомого майна не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог з підстав, передбачених статтею 344 Цивільного кодексу України.

Спірне майно не визнано відумерлою спадщиною та не перейшло у власність до Миколаївської міської ради. Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначений орган місцевого самоврядування є неналежним відповідачем у даній справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 р. у справі № 523/ 9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) висловлена правова позиція про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що суд не може підміняти собою повноваження будь-яких осіб чи державних органів щодо вчинення ними дій юридичного характеру, в тому числі й щодо оформлення права власності в порядку спадкування.

В ході судового розгляду позивачем не було доведено того, що в даному випадку відбулось добросовісне заволоділа чужим майном або безхазяйною річчю, оскільки доказів того, що спірне майно є чужим майном, або належить будь-якій іншій особі, яка позивачам невідома, не надано. Крім того, позивач знає, що спірна частка квартири належала ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності.

Отже, на підставі викладеного, враховуючи викладені в Постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №645/2540/17-ц, висновки про те, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено, а також те, що до участі у справі залучено неналежного відповідача, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено усіх обставин, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачка не є добросовісним та безтитульним набувачем, а відкритість і безперервність користування спірним майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України.

Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Суддя Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «14» вересня 2022 року.