УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 311/1658/21

провадження № 61-8574ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Акцент Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 1 серпня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Акціонерне товариство (далі - АТ) «Акцент Банк» звернулося до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області

від 26 травня 2022 року позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент Банк» 49 216,72 грн у відшкодування заборгованості за кредитним договором від 21 серпня 2016 року.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент Банк» 2 270 грн у відшкодування судового збору.

Не погодившись із заочним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 липня 2022 року витребувано з Васильківського міськрайонного суду Київської області матеріали цивільної справи № 311/1658/21 за позовом АТ «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 1 серпня 2022 року відмовлено в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2022 року та повернено апеляційну скаргу заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою Київського апеляційного суду від 1 серпня 2022 року, ОСОБА_1 31 серпня 2022 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене судове рішення і передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Підставою касаційного оскарження ухвали Київського апеляційного суду

від 1 серпня 2022 року заявник вказує порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зазначаючи, що правові підстави для повернення апеляційної скарги заявнику відсутні. Вважає, що не позбавлений права подати апеляційну скаргу у випадку невирішення судом першої інстанції заяви відповідача про перегляд заочного рішення. Вказує, що відповідач вправі самостійно вирішувати питання щодо необхідності перегляду заочного рішення судом першої інстанції, оскільки ЦПК України не визначено обов`язку відповідача звертатися до суду з відповідною заявою до подання апеляційної скарги.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Постановляючи ухвалу, Київський апеляційний суд виходив з того, що для відповідача законодавством визначено спеціальний порядок перегляду заочного рішення. Суд вказав, що у даній справі оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку можливе у випадку залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, з якою він до суду не звертався, або у випадку ухвалення повторного заочного рішення.

Судом апеляційної інстанції за матеріалами справи установлено, що заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2022 року позов задоволено; стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент Банк» 49 216,72 грн у відшкодування заборгованості за кредитним договором від 21 серпня 2016 року; стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент Банк» 2 270 грн у відшкодування судового збору.

Не погодившись із заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2022 року, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Згідно зі змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам закону оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої - третьої статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження (частина третя статті 287 ЦПК України).

Згідно з частиною четвертою статті 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом (частини друга, третя статті 288 ЦПК України).

Тлумачення статей 284, 287, 288 ЦПК України дозволяє зробити висновок про те, що ЦПК України передбачає дві форми перегляду заочного рішення: загальну (перегляд в апеляційному порядку) та спеціальну (перегляд судом, який ухвалив заочне рішення, за заявою відповідача).

При цьому, апеляційну скаргу можуть подати сторони (відповідач лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення) та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

Таким чином, процесуальним законом визначено спеціальний порядок перегляду заочного рішення, який проводиться судом, що його ухвалив, і лише за письмовою заявою відповідача. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та у разі ухвалення повторного заочного рішення.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 5 лютого 2020 року у справі № 369/1534/18 (провадження № 61-47851св18).

Встановивши, що відповідачем порушено порядок оскарження заочного рішення в апеляційному порядку, заяву про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції не подано, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув апеляційну скаргу особі, яка її подала.

За таких обставин, доводи заявника відхиляються касаційним судом, оскільки зводяться до помилкового тлумачення ним положень ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду

від 1 серпня 2022 року є необґрунтованою, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд виходить із того, що у даній справі сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин у процесуальному сенсі.

Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, постановленою із додержанням норм процесуального права й підстави для її скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду

від 1 серпня 2022 року суд відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 1 серпня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук