Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1659/21

Номер провадження: 2/511/28/22

05 вересня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

секретаря судового засідання Плохотнюк Н.С.,

представника позивача - адвоката Луценко О.А. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача - адвоката Панчошенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Роздільнянської міської ради Одеської області, третя особа: приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманська Любов Миколаївна, про визнання заповіту дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов вищевказаний позов.

Стислий виклад позиції позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10 листопада 2020 року.

ОСОБА_1 (далі позивач) є сином померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

За життя померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області та зареєстровано в реєстрі за № 31.

Згідно вищевказаного заповіту, все майно, яке належало померлому, заповідається позивачеві.

В подальшому, з метою оформлення своїх спадкових прав, як спадкоємця за заповітом, позивач звернувся до приватного нотаріуса Патраманської Л.М.

Також, із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2 (далі відповідач).

На підставі заяви про прийняття спадщини, приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу № 48/2021.

Попри це, у видачі свідоцтва позивачу було відмовлено, оскільки при посвідченні заповіту містяться порушення.

Позивач зазначив, що заповіт відповідає загальним вимогам щодо його форми, а саме: складено в письмовій формі із зазначенням дати та місця складання та підписано за дорученням іншої особи при свідках.

Зміст заповіту відповідає волі заповідача, при його складанні заповідач повністю розумів настання наслідків його складання, заповіт прочитано в голос, посвідчено належною особою, заповіт містить дані залучених свідків, які не є зацікавленими особами.

Також, позивач вважає, що форма посвідчувального напису частково не відповідає Порядку, однак порушення форми посвідчувального напису на заповіті не свідчить про дефект форми заповіту та його недійсність у зв`язку з цим.

Стислий виклад заперечень та позицій відповідачів і третьої особи.

ОСОБА_2 , його представник адвокат Панчошенко Олександр Васильович категорично заперечували проти задоволення позову, оскільки вказаний заповіт складений з грубим порушенням порядку, а саме: відомості відносно нього не були внесені до Спадкового реєстру, що передбачено постановою КМ України від 11 травня 2011 року №491, а також при посвідченні заповіту було порушено форму посвідчувального напису.

Начальник юридичного відділу апарату Роздільнянської міської ради та її виконавчого комітету Прибилов Олександр Олександрович надіслав на адресу суду лист, згідно якого просив розглянути справу без участі представника міської ради та прийняти рішення на підставі усіх з`ясованих юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма приманними їм властивостями, якостями та ознаками.

Третя особа: приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманська Любов Миколаївна надала суду копію спадкової справи №48/2021 та заяву, де просила розглянути справу згідно діючого законодавства у її відсутність.

Процесуальні дії у справі.

06 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с. 17-18).

16 серпня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 27-28).

05 жовтня 2021 року повернуто зустрічний позов ОСОБА_2 (а.с. 135-136).

11 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 177-178).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 82 роки, про що 10 листопада 2020 року складено відповідний актовий запис №606, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видано Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 8).

З листа приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманської Любов Миколаївни від 11 травня 2021 року, встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрито спадкову справу № 48/2021. Позивач прийняв спадщину після смерті батька за заповітом, посвідченим секретарем Єреміївської сільської ради 13 листопада 2019 року за реєстром № 31.

Однак, при посвідченні заповіту відомості про заповіт не були внесені до Спадкового реєстру, що передбачено постановою КМ України від 11 травня 2011 року № 491 «Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договір у Спадковому реєстрі», а також було порушено форму посвідчувального напису (а.с. 9).

З заповіту, який складено 13 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій та керуючись ними, попередньо ознайомлений секретарем виконкому з приписами цивільного законодавства, що регулюють складення цього правочину, на випадок смерті зробив наступне розпорядження: «все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю своєму сину ОСОБА_1 , 1974 року народження».

Вказаний заповіт посвідчений секретарем виконкому Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області Назаренко Н.С.

Окрім того, заповіт містить наступні відомості: «У зв`язку з хворобою руки за його дорученням, у його та моїй присутності, текст заповіту підписано ОСОБА_4 ».

Заповіт повністю прочитано уголос заповідачем до його підписання у присутності запрошених ним свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с. 10).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 03 січня 1975 року складено відповідний актовий запис № 2, батьки: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , яке видано Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (повторно) (а.с. 11).

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 03 вересня 1968 року складено відповідний актовий запис № 30, батьки: батько ОСОБА_8 , мати ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , яке видано Суворовським районним у місті Одеса відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (повторно) (а.с. 38).

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 15 лютого 2021 року (справа № 523/607/21, 2-о/523/83/21) встановлено факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є сином ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/з про смерть № 606 від 10 листопада 2020 року) (а.с 43-44).

З матеріалів спадкової справи № 48/2021, яка заведена після смерті ОСОБА_3 , встановлено, що 02 квітня 2021 року до приватного нотаріуса Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманської Любов Миколаївни надійшла заява від ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 49).

02 квітня 2021 року приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманська Любов Миколаївна надіслала ОСОБА_1 повідомлення щодо відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 50).

В подальшому, ОСОБА_1 надіслав заяву про прийняття спадщини (а.с. 51).

Матеріали спадкової справи містять два заповіти ОСОБА_3 , які датовані 17 березня 2017 року та 13 листопада 2019 року (а.с. 65-66), відповідно до яких, померлий ОСОБА_3 заповідав своєму сину ОСОБА_1 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що йому належить на день смерті і на що він за законом матиме право.

Вказані заповіти посвідчив секретар виконкому Єреміївської сільської ради Назаренко Наталя Степанівна.

Частина 3 статті 1254 ЦК України визначає, що кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 під присягою, зауважила, що вона знала ОСОБА_3 , який в день складання заповіту попросив її бути присутньою під час його складання, оскільки у нього не працює рука, та підписати заповіт замість нього. Він покликав секретаря та ще жінок, після чого почали складати заповіт. В подальшому, секретар сільської ради написала заповіт, дала прочитати ОСОБА_3 , потім присутнім під час складання особам. Заповідав ОСОБА_3 своєму синові ОСОБА_10 все своє майно.

Свідок ОСОБА_6 зазначила, що вона знала ОСОБА_3 , який в день складання заповіту попросив її бути присутньою під час його складання. Окрім того, свідок зауважила, що за життя ОСОБА_3 скаржився, що за ним окрім сина ОСОБА_10 ніхто не доглядає, у зв`язку з чим ОСОБА_11 вирішив скласти заповіт. Складала заповіт секретар сільської ради. Під час складання ОСОБА_3 прочитав вказаний заповіт.

Свідок ОСОБА_12 , яка працювала на посаді секретаря виконкому Єреміївської сільської ради та посвідчувала оскаржуваний заповіт, зазначила, що дійсно, вона посвідчувала заповіт, волевиявлення спадкодавця було вільним. Щодо порушення форми заповіту, вказала, що на той час їй не було відомо відносно того, що нею було порушено форму посвідчувального напису, а також що необхідно було вносити відомості про заповіт до Спадкового реєстру.

Водночас, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Дослідивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, надавши оцінку кожному аргументу, наведеного учасниками справи, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним.

Статтею 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.

Зазначений висновок викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 травня 2019 року, справа №515/1104/17, провадження № 61-38820св18; від 27 березня 2019 року, справа №491/1528/15-ц, провадження №61-23620св18.

При дослідженні матеріалів справи, встановлено, що заповіт був посвідченим секретарем виконкому сільської ради Назаренко Наталею Степанівною.

Так, відповідно до статті 37 Закону України «Про нотаріат» у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування посвідчують заповіти (крім секретних). Тобто, ОСОБА_12 на час посвідчення заповіту була уповноваженою особою на вчинення відповідної нотаріальної дії.

При цьому, суд зазначає, що реєстрація заповіту у Спадковому реєстрі не залежить від волі спадкодавця, а є технічною дією, від якої не залежить зміст заповіту і дата його посвідчення.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 січня 2019 року, справа № 301/2702/16-ц, провадження № 61-26329св18.

Окрім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа №343/2271/16-ц, провадження №61-32св19) у постанові від 08 травня 2019 року зауважив, що відсутність інформації про державну реєстрацію заповіту у Спадковому реєстрі не є підставою для недійсності цього заповіту.

При оцінці показів свідків, суд врахував позицію Верховного Суду, яка викладена в постанові від 29 квітня 2020 року у справі 161/5372/17, згідно якої цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Свідки під присягою підтвердили, що волевиявлення ОСОБА_3 було вільним і відповідало його волі.

Також, встановлено, що дійсно, секретарем виконкому Єреміївської сільської ради Назаренко Н.С. під час посвідчення заповіту не було дотримано форму посвідчувального напису, однак з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд прийшов до висновку, що це не є істотною умовою для визнання оспорюваного заповіту недійсним.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду (справа № 272/583/19), яка викладена в постанові від 30 квітня 2021 року, згідно якої недотримання встановленої законом форми посвідчувального напису в момент посвідчення заповіту не є достатньою правовою підставою для визнання незаконною вказаної нотаріальної дії, оскільки ці обставини не спростовують волевиявлення заповідача та не свідчать про порушення вимог щодо форми і порядку посвідчення заповіту.

При цьому, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2022 року в справі № 369/1913/17 (провадження № 61-12004св21) вказано, що право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

Окрім того, Верховний Суд в постанові від 20 липня 2022 року у справі № 461/2565/20 (провадження № 61-21209св21) зауважив, що свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача; свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт перший частини другої вказаної статті ЦПК України визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись статтями 81, 141, 178, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Роздільнянської міської ради Одеської області, третя особа: приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Патраманська Любов Миколаївна, про визнання заповіту дійсним задовольнити.

Визнати заповіт від 13 листопада 2019 року, складений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та посвідчений секретарем виконкому Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі № 31 дійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , - судові витрати у сумі 908,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Роздільнянська міська рада Одеської області, адреса: вулиця Муніципальна, 17, місто Роздільна Одеської області.

Третя особа: приватний нотаріус Роздільнянського районного нотаріального округу Патраманська Любов Миколаївна, адреса: вулиця Європейська, 57, місто Роздільна Одеської області.

Повний текст рішення виготовлено 09 вересня 2022 року.

Суддя А. В. Ільяшук