УХВАЛА

Іменем України

16 вересня 2022 рокуСправа №451/302/22
Провадження № 2-др/451/12/22

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Мурин Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Радехів заяву представника відповідача адвоката Шумського Бориса Анатолійовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі №451/302/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача: Радехівська міська рада Львівської області про визначення місця проживання дитини, -

встановив:

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 31 серпня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача: Радехівська міська рада Львівської області про визначення місця проживання дитини - залишено без розгляду (а.с.137-138).

07 вересня 2022 року за вх.№5511 до Радехівського районного суду Львівської області надійшла заява представника відповідача адвоката Шумського Бориса Анатолійовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 19064,56 грн.

В обґрунтування заяви зазначає, що у провадженні Радехівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа №451/302/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача: Радехівська міська рада Львівської області про визначення місця проживання дитини. У ході розгляду цієї справи стороною позивача було подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду. У відзиві на позовну заяву було зазначено, що відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом справи витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 гривень. Сторони погодили, що такий розмір гонорару є розумним та співмірним, визначений з врахуванням тяжкості справи та майнового стану клієнта. На підставі виставленого рахунку 12.08.2022 ОСОБА_4 здійснила на користь ОСОБА_5 платіж у розмірі 505,00 Євро, що у еквіваленті за курсом НБУ становить 19064,56 грн. Відтак, беручи до уваги наведене вище, те, що відповідачем понесено витрати на правничу допомогу та частково здійснено її оплату, а тому представник відповідача просить суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу (а.с.142-143).

07 вересня 2022 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.141).

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача надіслав на електронну адресу суду заперечення на заяву про стягнення судових витрат. В обґрунтування заперечень зазначає, що вимагаючи стягнення правових витрат, покликається на необґрунтованість дій позивача ОСОБА_1 та передбачену ч.5 ст.142 ЦПК України можливість компенсації витрат відповідача у випадку закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду у такому випадку. Однак, у заяві представник відповідача не зазначає, чому дії позивача є недобросовісними, завідомо безпідставними і суперечать його попередній поведінці, не покликається на те, чому позивач не мав права ставити питання про визначення місця проживання дитини зважаючи на той факт, що відповідач свідомо змінила місце проживання спільної дитини і фактично ізолювала її від батька, не покликається на існуючу судову практику. Сам факт звернення до суду не може вважатись такими необґрунтованими діями позивача, оскільки право звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав гарантується ст. 8 Конституції України. А тому, представник позивача вважає, що дії позивача не можна вважати необґрунтованими. Також представник позивача, зазначає, що заявлений розмір правових витрат поданий без відповідних розрахунків, є

необґрунтованим, завищеним та становить надмірний тягар, шо суперечить принципу

розподілу та розумності судових витрат. Таким чином, представник позивача просить відмовити представнику відповідача - адвокату Шумському Б.А., у задоволенні заяви про

стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі (а.с.154-155).

Представник відповідача надіслав на електронну адресу суду письмові пояснення, в яких наполягає на задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. В поясненнях представник відповідача зазначає, що позивачем подано безпідставний та необґрунтований позов. Після подання позову ні позивачем, ні представником позивача не здійснювалися будь-які процесуальні дії для сприяння суду у правильному та швидкому вирішенні спору, не надіслали відповідачу чи представнику жодних процесуальних документів, в тому числі своїх заперечень. Заява про залишення позову без розгляду була подана тільки після отримання обґрунтованого відзиву, який спростовує всі твердження, зазначені у позовній заяві. За твердженням представника відповідача, сторона зрозуміла, що судом буде відмовлено у задоволенні позовної заяви, тому для того, щоб не компенсувати позивачу судові витрати і була подана заява про залишення позову без розгляду. На думку представника відповідача, у таких діях позивача та його представника вбачається зловживання правами, а саме: подання позову, який є безпідставним та має очевидно штучний характер, з метою маніпулювання відповідачем. Також, як зазначає, що якщо б для батька було б дійсно важливо змінити місце проживання дитини, щоб дитина проживала з ним, він би не подав заяву про залишення позову без розгляду. Таким чином, просить провести судове засідання без участі представника відповідача, врахувати ці письмові пояснення та заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити (а.с.162-164).

Із врахуванням наведеного, на підставі ч.2 ст.247 та ч.4 ст.270 ЦПК України розгляд заяви проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів.

Стаття 246 ЦПК України регламентує, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно із частиною 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4 ст.270 ЦПК України).

Суд встановив, що 30 березня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача: Радехівська міська рада Львівської області про визначення місця проживання дитини (а.с.3-15).

19 серпня 2022 року за вх.№5209 до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Медика Олега Івановича про залишення позовної заяви без розгляду (а.с.135).

31 серпня 2022 року Радехівський районний суд Львівської області постановив ухвалу, відповідно до якої позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача: Радехівська міська рада Львівської області про визначення місця проживання дитини - залишено без розгляду (а.с.137-138).

Відповідно штампа оператора поштового зв`язку, що є на конверті, в якому до суду надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, констатовано, що ОСОБА_5 надіслав зазначену заяву до суду 01.09.2022 (а.с.151).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач подав наступні документи:

- копія Договору про надання правової допомоги від 08.08.2022, укладеного між ОСОБА_4 та адвокатом Шумським Борисом Анатолійовичем (а.с.144-145);

- копія рахунку від 12 серпня 2022 року (а.с.146);

- копія довідки про наявність рахунка від 31.08.2022 (а.с.147);

- копія квитанції від 12 серпня 2022 року (а.с.148);

- копія роздруківки звіту за грошовим переказом SWIFT, платіж МТ103 від 12.08.2022 на суму 505,00 Євро (а.с.149).

Розглянувши заяву представника відповідача, заперечення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, окрім іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.1-4 ст.137 ЦПК України).

Частина 8 статті 141 ЦПК України регламентує, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Вказана правова позиція відображена в постанові Верховного суду від 14 січня 2021 року по справі № 521/3011/18.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зазначає, що залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія є диспозитивним правом позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації.

Вирішуючи вимоги представника відповідача про компенсацію здійснених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки представником відповідача не заявлено факти, які свідчили б про необґрунтовані дії позивача та є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду, а також не подано доказів зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або доказів того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, а судом такі факти не встановлені, тому у задоволенні заяви представника відповідача необхідно відмовити.

Відтак, суд дійшов висновку про постановлення ухвали про відмову в прийнятті додаткового рішення.

Відповідно до частини 5 статті 270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Керуючись ст.ст.133,137,141,246,258-259,263-265,270 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

відмовити в задоволенні заяви представника відповідача адвоката Шумського Бориса Анатолійовича про прийняття додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Семенишин О. З.

Ухвала суду виготовлена в нарадчій кімнаті 16 вересня 2022 року.