ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5259/22 Справа № 204/2359/22 Суддя у 1-й інстанції - Книш А.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Деркач Н.М., Красвітної Т.П.

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 31 травня 2022 року, яке ухвалено суддею Книш А.В. в місті Дніпро, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляєсамостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, у розмірі 4000 грн., щомісячно, до закінчення навчання, тобто до липня 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач є рідним батьком повнолітньої ОСОБА_3 , яка є студенткою другого курсу факультету інноваційних технологій Університету митної справи та фінансів, денної форми навчання з 08 вересня 2020 року. Термін навчання за освітнім ступенем «бакалавр» - до липня 2024 року. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, не може працювати та забезпечувати себе матеріально, а тому потребує матеріальної допомоги на період навчання.

Рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 31 травня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час навчання в Університеті митної справи та фінансів у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп., щомісяця, починаючи стягнення з 26 квітня 2022 року і до досягнення ОСОБА_3 23 (двадцяти трьох) - річного віку або закінчення навчання.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Рішення в частині місячного платежу аліментів допущено до негайного виконання .

В апеляційній скарзі третя особа, що не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення прозадоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., щомісяця.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розмір плати за надання освітніх послуг становить 93 744, 00 грн., але дана обставина судом не прийнята до уваги при визначені розміру аліментів.

Вказує, що твердження відповідача, що на утриманні відповідача знаходиться батько пенсіонер, не підтверджено матеріалами справи.

Суд не взяв до уваги, що позивач ОСОБА_1 не працевлаштована та знаходиться на обліку у центрі зайнятості, де отримує допомогу по безробіттю, на яку вимушена утримувати себе та доньку, яка навчається.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що сторони по справі перебували у шлюбі, який 07 квітня 2021 року розірваний. (а.с.7).

Сторони по справі є батьками третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Повнолітня донька сторін ОСОБА_3 проживає разом з позивачем та є студенткою 2 курсу факультету інноваційних технологій Університету митної справи та фінансів денної форми навчання з платою за надання освітніх послуг у розмірі 93744 грн (а.с.(9,11,14,24, 28-29).

Вирішуючи спір та покладаючи на відповідача обов`язок по сплаті аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка навчається, в твердій грошовій сумі, у розмірі 2 500 грн., суд першої інстанції послався на ч.ч.1,2 ст. 200 СК України, та визначив розмір аліментів, виходячи з положень статті 182 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ухвалюючи рішення по справі, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно визначився із правовідносинами, які виникли між сторонами і, відповідно до норм ст. 199 СК України, дійшов вірного висновку про зобов`язання батьків утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги та вірно визначив розмір аліментів.

Висновок суду також узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Колегія суддів вважає, що визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції у повній мірі врахував вимоги ст. 200 СК України, взяв до уваги матеріальне становище повнолітньої доньки, та матеріальне становище відповідача, який має обов`язок матеріального забезпечення повнолітньої доньки, у зв`язку з навчанням.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітньої дитини у розмірі 2500, 00 грн., відповідає вимогам закону та ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір плати за надання освітніх послуг становить 93 744, 00 грн. і дана обставина не прийнята судом до уваги при визначені розміру аліментів, коллегія суддів не бере до уваги, оскільки, при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.182 СК України, враховав стан здоров`я та матеріальний стан дитини та платника аліментів, а також рівність обов`язків батьків з утримання дитини.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи доказів, знаходження на утриманні відповідача батька- пенсіонера, колегія суддів не бере до уваги, оскільки дана обставина не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що позивачка не працевлаштована, знаходиться на обліку у центрі зайнятості, де отримує допомогу по безробіттю, на яку вимушена утримувати себе та доньку, яка навчається, колегія суддів не бере до уваги, оскільки дана обставина не виключає обов`язку позивача, як одного з батьків, надавати утримання своїй дитині, зокрема в період навчання.

У зв`язку з чим, колегія судів вважає, що судом першої інстанції надано правильну оцінку обставинам й доказам по справі у відповідності до вимог ст.ст. 12,81 ЦПК України, й правильно визначено розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в твердій грошовій сумі, в розмірі 2 500 грн., а тому колегією суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо необхідності збільшення розміру аліментів до 6000 гривень.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи позивача, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 31 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2022 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Н.М. Деркач

Т.П. Красвітна