провадження № 22-ц/824/5937/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року про відмову у роз`ясненні судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», треті особи: ОСОБА_3 , Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація (відділ (Центр) надання адміністративних послуг), про зобов`язання укласти договори найму житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», треті особи: ОСОБА_3 , Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація (відділ (центр) надання адміністративних послуг) про зобов`язання укладення договорів найму житлового приміщення - задоволено. Зобов`язано Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва» укласти договори найму жилого приміщення: - кімнати АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 (основним наймачем); - кімнати АДРЕСА_2 з ОСОБА_2 (основним наймачем)..

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяву про роз`яснення рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року.

Заява обґрунтована тим, що станом на подання зазначеної заяви рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року залишається невиконаним, договори найму житлового приміщення між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» не укладені. Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» постійно посилається на те, що «чинним законодавством України не визначено типового договору найму, а постанови, що встановлювали істотні умови такого договору втратили чинність, тому за аналогією права для належного виконання рішення суду необхідно укласти договори про надання послуг, що наразі передбачено чинним законодавством України, а саме договір з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій». Також, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» посилається на те, що «в рішенні суду не визначено умов, на яких сторонам необхідно укласти договір найму, а також не викладено самого тексту договору».

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про роз`яснення судового рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам та матеріалам справи та задовольнити заяву про роз`яснення рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на аналогічні обставини, що містяться у заяві про роз`яснення судового рішення. Також, позивач вказує на те, що висновок суду першої інстанції про те, що «на виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року з позивачами (кожним окремо) було укладено договори про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території для оплати послуг відкрито окремі особові рахунки на кожного заявника, укладення таких договорів ніким не оспорюється та не заперечується, заборгованості за спожиті послуги заявники не мають» є повністю помилковим (хибним). Також, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що позивачі просили змінити рішення суду шляхом викладення тексту договору, який має бути укладений між позивачами та відповідачем, що суперечить принципу роз`яснення рішення суду. В поданій позивачами заяві про роз`яснення судового рішення викладено виключно прохання позивачів про роз`яснення рішення суду. Висновок суду про те, що «позивачам надсилались відповідачем на їхню адресу договори найму для укладання, проте позивачі відмовилися укладати договори на запропонованих умовах» не є об`єктивним в повній мірі, оскільки судом не було з`ясовано причини такої відмови, не було з`ясовано те, що позивачами направлялися відповіді письмові пропозиції на адресу відповідача щодо необхідності приведення направлених на їхню адресу договорів найму у відповідність до чинного законодавства України, оскільки окремі пункти договорів суперечили вимогам Закону та нормативно-правовим актам України, проте відповідач не погодився привести договори найму у відповідність з вимогами Закону і по цій причині договори найму так і не були укладені та підписані сторонами.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення є зрозумілим і таким, що не допускає подвійного трактування. Відсутність у рішенні суду конкретного тексту договору найму, а також не погодження позивачів із запропонованим текстом договору найму, не може свідчити про те, що рішення суду є незрозумілим та потребує роз`яснення, оскільки питання конкретних умов договору найму не було предметом розгляду під час ухвалення рішення суду, а, отже, викладення на разі змісту договору найму фактично передбачає внесення змін до рішення суду, яке набрало законної сили, та яке не допускається на стадії роз`яснення рішення суду.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Як роз`яснено у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Діюче процесуальне законодавство визначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим, яке полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. У силу зазначеної норми процесуального права, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання.

Суть роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповіді на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Звертаючись до суду із заявою про роз`яснення рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року, позивачі просять суд роз`яснити виконання рішення, оскільки на разі воно не виконане через те, що судове рішення не містить умов, на яких сторонам необхідно укласти договори найму, також не викладено самого тексту договору, а відповідач зазначає, що наразі можна укласти лише договір на обслуговування. В той час, як позивачі вважають це неналежним виконання рішення суду.

У той же час, як вірно зазначив суд першої інстанції, вказане рішення суду є зрозумілим, у ньому викладені мотиви, наведено висновок із посиланням на відповідні норми права, який не є незрозумілим, а, відтак, жодних роз`яснень не потребує.

Під час розгляду справи не вирішувалось та не досліджувалось питання конкретних умов договорів найму, що мають бути укладені відповідачем із позивачами, а отже роз`яснення рішення суду шляхом викладення тексту договору найму, який відповідач повинен укласти з позивачами фактично є зміною рішення суду, що не допускається при роз`ясненні рішення суду.

Крім того, як вбачається із долучених до заяви доказів та пояснень представників відповідача і третьої особи, позивачам роз`яснювалось, що типова форма договору найму наразі відсутня, а постанови, які встановлювали істотні умови такого договору втратили чинність.

Отже, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2017 року є зрозумілим, однозначним та не допускає подвійного трактування. Відсутність у рішенні суду конкретного тексту договору найму, а також не погодження позивачів із запропонованим текстом договору найму, не може свідчити про те, що рішення суду є незрозумілим та потребує роз`яснення, оскільки питання конкретних умов договору найму не було предметом розгляду під час ухвалення рішення суду, а, отже, викладення змісту договору найму фактично передбачає внесення змін до рішення суду, яке набрало законної сили, та яке не допускається на стадії роз`яснення рішення суду.

Враховуючи зазначене, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції дотримано норми процесуального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 09 грудня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 вересня 2022 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.