Справа № 344/9348/22
Провадження № 2/344/2777/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Шамотайла О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Позов мотивовано тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу з відповідачем мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . На протязі трьох років сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, діти проживають з нею. Позивач зазначає, що до 2022 року, відповідач постійно передавав на утримання дітей по 200-300 євро на місяць, тобто по 100-150 євро на дитину, однак з січня 2022 року повністю припинив надавати кошти, участі у вихованні дітей не приймає. Усі витрати щодо утримання спільних дітей позивач несе самостійно, купую їм необхідний одяг, продукти харчування, ліки, необхідний розвиваючий інвентар, тощо, а тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердому грошовому розмірі по 2500,00 грн. на кожного щомісячно до досягнення ними повноліття.

05.09.2022 від представника відповідача надійшов відзив на позов відповідно до змісту якого відповідач вимоги позову визнав частково та звертає увагу суду на те, що на даний час знаходиться на заробітках у Франції, на протязі 2021 року мав сталий дохід, а тому кожного місяця надсилав кошти позивачу на утримання малолітніх дітей. Однак на початку 2022 залишився без роботи, без постійного місця праці, має тимчасові заробітки, стабільного доходу не отримує. Крім того вказує на відсутність власного житла, земельної ділянки та транспортного засобу. А тому просить спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей по 2000 грн. щомісячно на кожного, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття (а.с. 17-19).

06.09.2022 позивач подала через канцелярію суду відповідь на відзив, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглянути справу у її відсутності.

В судове засідання відповідач не з`явився, його представником подано через канцелярію суду заяву в якій просить про розгляд справи у відсутності сторони відповідача з урахуванням відзиву на позов.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі від 24.06.2015 року про що свідчить копія Свідоцтва про шлюб від 24.06.2015, Серія НОМЕР_1 (а.с. 5)

Від спільного подружнього життя у сторін народилися діти: дочка- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 від 18.11.2015 (а.с.3) та дочка- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 від 08.08.2017 (а.с. 4).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відображено і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні даного спору суд враховує те, що неповнолітній син проживає та перебувають на утриманні у матері, відповідач є молодою та фізично здоровою людиною, доказів про його доходи стороною позивача не представлено, інших утриманців у нього не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства.

Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України.

Із змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів справи втановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сторони проживають окремо. Діти проживає з позивачем, перебуває на її повному утриманні, що підтверджується матеріалами справи, а відповідач участі в матеріальному забезпеченні дітей на даний час не приймає, про що визнав у відзиві на позов. Відповідно малолітні діти потребують від позивача матеріальних витрат на їх утримання з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляцію тощо, забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального, соціального розвитку та лікування. Проте, позивачем не долучено до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження матеріального стану відповідача та його доходи, як і докази про своє матеріальне становище.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні, віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2 618 грн, з 1 липня 2 744 грн, з 1 грудня 2 833 грн.

Суд враховує положення закону щодо гарантованого і рекомендованого мінімального розміру аліментів, і виходить з того, що вказаний рекомендований розмір аліментів є мінімальним, і не є поняттям, обмежуючим розмір аліментів. З урахуванням доводів позову та наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою дітей сторін у забезпеченні належного матеріального їх утримання, позов підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.08.2017 у твердій грошовій сумі по 2500,00 гривень на кожну дитину щомісячно, враховуючи, що вказаний розмір аліментів не є меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне їх утримання. Вказаний розмір аліментів є справедливими та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав малолітніх дітей в даній справі.

Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду 03 серпня 2022 року.

В решті вимог позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат підлягає згідно із ст. 141 ЦПК України.

Тому з відповідача слід сягнути 992,40грн. судового збору на користь держави.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264-265, 273 ЦПК України, ст. ст. 180,182,184,191 Сімейного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,- задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повнолітня, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 03 серпня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40грн.

В решті вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Шамотайло О.В.