Провадження№ 2/522/608/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Гаркуші Є. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вугледарської державної нотаріальної контори, про стягнення коштів у порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області про стягнення коштів у порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема на суму недоотриманої пенсії. Листом від 09.04.2020 за № 1500-0410-8/15767 відповідач їй повідомив, що сума недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 становить 60 753 грн. 08.09.2020 позивач отримала свідоцтво про право на спадщину, яка складається з недоотриманої пенсії померлого у сумі 60 753 грн. 16 вересня 2020 року позивач звернулася до відповідача щодо виплати недоотриманої пенсії чоловіка, однак їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю довідки про взяття її на облік внутрішньо переміщеної особи. Листом відповідача від 16.10.2020 за № 1500-0401-8/79619, отриманого на адвокатський запит, позивача повідомлено, що сума пенсійних виплат, які не були отримані за життя спадкодавця ОСОБА_2 складає 77 687, 26 грн.

Вважаючи, що невиплата відповідачем всієї суми пенсії не ґрунтується на вимогах закону, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь набуту в порядку спадкування за законом суму недоотриманої пенсії після смерті ОСОБА_2 у розмірі 77 687, 26 грн.

Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти задоволення позовних вимог, вважаючи позов необгрунтованим, оскільки рішенням органу пенсійного фонду позивачу було відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії померлого пенсіонера через відсутність у позивача довідки про взяття її на облік внутрішньо переміщеної особи. На запит нотаріуса Вугледарської державної нотаріальної контори відповідачем було розраховано суму недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.02.2015 по 31.12.2019. Пенсійну справу ОСОБА_2 , що надійшла з управління Пенсійного фонду України в Новомиколаївському районі Запорізької області, взято на облік управлінням Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси з 01.02.2015. Відповідно до атестату пенсія ОСОБА_2 була виплачена Новомиколаївським управлінням Пенсійного фонду по 31.01.2015. З 01.02.2015 по 30.06.2016 виплата пенсії ОСОБА_2 проводилась щомісячно управлінням Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси. Також вказує, що при розрахунку недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонерів органи Пенсійного фонду застосовують норми ст. 46 та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір недоотриманої пенсії розраховується не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, де датою звернення за отриманням пенсії є день звернення спадкоємця з усіма необхідними документами, зокрема із оформленим свідоцтвом про право на спадщину. На запит державного нотаріуса щодо недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , що надійшов до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 06.04.2020, сума недоотриманої пенсії в розмірі 60 753, 00 грн була розрахована за період з 05.04.2017 по 31.12.2020. Після додаткового опрацювання пенсійної справи ОСОБА_2 , розмір недоотриманої пенсії за період з 05.04.2017 по 31.12.2020 склав 66 208,95 грн, у зв`язку з чим державному нотаріусу було направлено лист від 15.10.2020 № 1500-0410-8/79115 з уточненою сумою недоотриманої пенсії. Вказує, що розмір недоотриманої пенсії зменшується в залежності від дати звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду щодо отримання недоотриманої пенсії за наявності оформленого свідоцтва про право на спадщину та повного пакету документів. Також представник відповідача заперечувала щодо стягнення на користь позивача судових витрат.

У письмових запереченнях позивач вказує, що отримання спадщини в жодному випадку не може ставитися в залежність від наявності у спадкоємця довідки тимчасово переміщеної особи, чинним законодавством такі обмеження не передбачені. Час звернення спадкоємця до органу пенсійного фонду зі свідоцтвом про право на спадщину та дата звернення нотаріуса до органу пенсійного фонду із відповідним запитом щодо суми недоотриманої за життя спадкодавця пенсії не може впливати на суму спадщини.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача адвокат Городзінська М. М., яка діє на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги серії АН № 1049663 від 24.10.2021, у заявах, що містяться у матеріалах справи, просила розгляд справи провести у відсутність позивача й її представника, та позов задовольнити.

Представник відповідача подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 28.02.2020 Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Вугледарської державної нотаріальної контори Коржевниковою Л. Я. 08.09.2020 та зареєстрованого в реєстрі за № 777, спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 .

Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається із суми недоотриманої пенсії станом на квітень 2020 року у розмірі 60 753 грн, що зберігається в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області і належала померлому на підставі довідки № 1500-0410-8/15767 від 09.04.2020, виданої Управлінням з питань пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 41 позивачу відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку з відсутністю у неї довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

16.10.2020 ГУ ПФУ в Одеській області на адвокатський запит від 30.09.2020 № 11 щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено, що на запит державного нотаріуса щодо недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , що надійшов до ГУ ПФУ в Одеській області 06.04.2020, сума недоотриманої пенсії в розмірі 60 753,00 грн була розрахована за період з 05.04.2017 по 31.12.2020. Також повідомлено, що після додаткового опрацювання пенсійної справи ОСОБА_2 розмір недоотриманої пенсії за період з 05.04.2017 по 31.12.2020 склав 66 208,95 грн. Державному нотаріусу направлено лист від 15.10.2020 № 1500-0410-8/79115 з уточненою сумою недоотриманої пенсії.

Також надано інформацію щодо нарахованої та виплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з дати взяття на облік в управлінні Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, тобто з 01.02.2015 по 31.12.2019.

З вказаної інформації слідує, що сума нарахованої, але не виплаченої пенсії за період з 01.07.2016 по 31.12.2019 складає 77 687.26 грн.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, в тому числі шляхом визнання права або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї як спадкоємця першої черги за законом після смерті чоловіка права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Аналіз наведених вище норм дозволяє дійти висновку, що положення ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Указаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 06 липня 2020 року у справі № 750/8819/19, від 13 квітня 2022 року у справі № 220/30/21, від 23 лютого 2022 року у справі № 428/10113/20, від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19(61-7985св20).

Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії у відповідності до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають набуті в порядку спадкування за законом грошові кошти недоотриманої пенсії після смерті чоловіка в розмірі 77 687, 26 грн.

При цьому суд зазначає, що сума, яка підлягає стягненню з відповідача не обмежується сумою, визначеною у свідоцтві про право на спадщину за законом, адже прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набула право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, в тому числі і на нараховану, але не отриману ним пенсію, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України вона має право на її отримання.

Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 квітня 2022 року у справі № 220/30/21 (провадження № 61-10575св21).

Також, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо наявності підстав для відмови у виплаті недоотриманої пенсії у зв`язку з відсутністю у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону (частина перша статті 5 Закону № 1706-VII).

Статтею 14 Закону № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України» (заява 10441/06), яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, зазначено, що органи влади не надали обґрунтування позбавлення права заявника на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, що було визнано порушенням статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою, статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (пункти 51-54).

Україна від зобов`язань, визначених статями 1, 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, в окремих районах Донецької та Луганської областей України відповідно до статті 15 Конвенції не відступала, оскільки у постанові Верховної Ради України № 462-VІІІ від 21 травня 2015 року, якою схвалено заяву Верховної Ради України «Про відступ України від окремих зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод», зазначено про відступ від окремих зобов`язань, визначених пунктом 3 статті 2, статтями 9, 12, 14 та 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статями 5, 6, 8 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на період до повного припинення збройної агресії Російської Федерації, а саме до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, керованих, контрольованих і фінансованих Російською Федерацією, російських окупаційних військ, їх військової техніки з території України, відновлення повного контролю України за державним кордоном України, відновлення конституційного ладу та порядку на окупованій території України.

Підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18), від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18), від 22 липня 2019 року у справі № 418/2434/18 (провадження № 61-10590св19).

Відтак, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 1-2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, 141, 258-259, 263-264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вугледарської державної нотаріальної контори, про стягнення коштів у порядку спадкування задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 77 687, 26 грн (сімдесят сім тисяч шістсот вісімдесят сім) грн 26 коп. недоотриманої пенсії у порядку спадкування за законом.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, , адреса: м.Одеса, вул. Канатна, 83.

Повне судове рішення складено 01.09.2022.

Суддя Т. Ю. Федчишена