Справа № 2-5990/11
УХВАЛА

про відмову в задоволенні подання

13.09.2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.,

за участю секретарі Багнюк А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, стягувач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», боржник ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До суду 12.09.2022 року надійшло вищезазначене подання в якому приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв А.О. просить тимчасово обмежити боржника - ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України.

В обґрунтування посилається на те, що на примусовому виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А. О.знаходиться виконавче провадження № 61276757 з примусового виконання виконавчого листа №2-5990/11, виданого 23.09.2013 року Приморський районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» загальну суму заборгованості за кредитним договором №1856 від 11.09.2008 року в розмірі 424 040,84 грн. та судові витрати у розмірі 1700 грн та витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 120 грн. Також виконавчий лист № 2/1522/10477/11 виданий 22.09.2017 року Приморський районним судом м. Одеси простягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» суму боргу за кредитним договором №1511/309 від 23.08.2007 року в розмірі 91989,43 доларів США.

Приватним виконавцем вжито всі необхідні заходи примусового виконання рішення суду у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження», та встановлено, що ліквідованого та не ліквідованого рухомого та нерухомого майна за боржником не зареєстровано, коштів для задоволення вимог стягувача недостатньо. Також, приватним виконавцем, на його запит, була надана довідка Державної прикордонної служби України від 17.08.2022 року про те, що ОСОБА_1 перетинає державний кордон України. На даний час зобов`язання божника залишаються невиконаними, тому приватний виконавець просить задовольнити вимоги.

За вимогами ч.4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Приватний виконавець в своєму поданні просить розглянути подання без його участі.

Вивчивши матеріали подання, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси № 2-5990/11 від 21.03.2013 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк»стягнуто за кредитним договором №1856 від 11.09.2008 року грошові кошти в розмірі 424 040,84 грн. (а.с.118)

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.05.2013 року залишено без задоволення заяву представника відповідача Філіпова Ю.Г. про перегляд заочного рішення (а.с.134)

23.09.2013 року на виконання зазначеного рішення було видано виконавчий лист на підставі якого 13.02.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Виконавче провадження № 61274074 з виконання зазначеного виконавчого листа перебуває на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича.

Щодо направлення постанови про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем долучено до подання список згрупованих відправлень та фіскальний чек від 14.02.2020 року в якому містяться відомості про відправлення боржнику ОСОБА_1 , за № відправлення: 603 та 433, проте, під час перевірки зазначених відправлень на офіційному сайті Укрпошти було зазначено, що дані про відправлення на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі. Також, до матеріалів подання приватним виконавцем долучено ще один список згрупованих відправлень та фіскальний чек від 10.09.2022 року, проте відомості про доставку також були відсутні. До того ж, суд зазначає, що повідомлення про вручення відправлених приватним виконавцем листів Аман О.Е. в матеріалах справи також відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, вважаються врученими, за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, приватний виконавець, як на підставу для його задоволення, вказує, що боржник ухиляється від виконання судового рішення.

Проте, приватним виконавцем не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 відомо про існування боргу, про наявність вищенаведеного виконавчого провадження і боржник ухиляється від виконання судового рішення. Відсутні посилання на докази того, що саме обмеження ОСОБА_2 у виїзді за кордон яким-небудь чином вплине на виконання боржником рішення суду і буде сприяти погашенню нею заборгованості.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 «Про порядок виїзду з України і виїзду України громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно із ч.ч.2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Виходячи з вимог ст.441 ЦПК України питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.441ЦПК України зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Таким чином, право державного (приватного) виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного (приватного) виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутись і бути об`єктивно наявним та вбачатись з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо підтвердження цих обставин покладається на державного (приватного) виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді за межі України.

Таким чином, для обмеження громадянина у праві виїзду за кордон, державний (приватний) виконавець має навести суду підтверджуючі обставини, що боржник вчиняє дії, які направлені на ухилення від сплати боргу, при цьому має можливості виконати своє зобов`язання.

В своєму поданні приватний виконавець, обґрунтовуючи вимоги посилається на те, що боржник в добровільному порядкурішення суду не виконує. Але, вказуючи, що боржник ухиляється від виконання рішення суду не надав необхідних і достатніх доказів, які б свідчили про те, що боржник обізнаний про виконавче провадження, має можливість виконати своє зобов`язання і при цьому ухиляється від його виконання, а обмеження у праві виїзду за кордон дасть можливість стягнути суму боргових зобов`язань, що в даному випадку не дає суду достатніх підстав для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. ст. 247, 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровичапро тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Я.В. Шестакова