ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5657/22 Справа № 211/852/22 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Кривий Ріг

справа № 211/852/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Євтодій К.С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Комунальне підприємство «Міський тролейбус»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міський тролейбус» на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2022 року, яке ухвалено суддею Ткаченко С.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тексту рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Міський тролейбус» (надалі КП «Міський тролейбус») про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 з листопада 2017 року працює у КП «Міський тролейбус» на посаді електромонтера тягових підстанцій.

31 січня 2022 року позивача відстроронено від посади.

Підставою для відсторонення зазначено те, що позивачка не надала документи, що підтверджують факт щеплення проти COVID-19 або довідку про тимчасові чи постійні протипоказання до вакцинації проти COVID-19.

Позивач вважає вказаний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки її відсторонення від роботи є безпідставним, порушує її права на працю.

Зазначає, що відповідно до ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», а також резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи (ПАРЄ) від 27 січня 2021 року щеплення проти COVID-19 не є обов`язковим та є добровільним для всіх груп населення.

Також, вакцини від COVID-19 не пройшли повний обсяг клінічних досліджень, зокрема не вивчено побічних ефектів і протиопоказань, відсутня інформація про всі можливі ризики для здоров`я, а також ефективність та безпеку.

Вакцинація від COVID-19 здійснюється лише за наявності згоди особи.

Для позивача вказана вакцинація має ознаки примусу, при цьому відмова від вакцинації має для позивачки тяжкий наслідок втрату роботи та єдиного джерела для існування.

Вважає, що саме заклад охорони здоров`я має встановити факт ухилення від проведення профілактичного щеплення, тому підставою для відсторонення від роботи може слугувати не факт ненадання працівником документу на підтвердження вакцинації, а подання посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби.

Позивач вважає, що факт відмови працівника від обов`язкового профілактичного щеплення або ухилення в його проведенні має встановлюватися на основі письмових документів, які мають бути отримані роботодавцем у встановленому законом порядку. Відмова працівника у наданні свого документу про вакцинацію не вказує на його відмову від вакцинації чи її відсутність, а вказує на бажання працівника не розголошувати певні відомості про себе, що свідчить про відсутність законних підстав у роботодавця про відсторонення від роботи. В оскаржуваному наказі про відсторонення відсутній висновок роботодавця про наявність або відсутність щеплення позивачки і не вказує на відмову позивачки здійснити таке щеплення чи ухилення у його здійсненні, що вказує на те, що наказ не містить жодного обґрунтування та не може вважатися законним.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати незаконним та скасувати наказ № 69-к від 31 січня 2022 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 », виданого директором Комунального підприємства «Міський тролейбус» (надалі КП «Міський тролейбус»), зобов`язати відповідача допустити позивача до виконання трудових обов`язків, передбачених трудовим договором, посадою інструкцією, а також стягнути з КП «Міський тролейбус» суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 11 867,07 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано Наказ директора КП «Міський тролейбус» Приходько О.Я. № 69-к від 31 січня 2022 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ».

Стягнуто з КП «Міський тролейбус» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи, починаючи з 03.02.2022 року по 09.03.2022 року в розмірі 11 867,07 грн.

Рішення суду звернуто до негайного виконання в частині зобов`язання виплати позивачу середнього заробітку за час незаконного відсторонення від роботи за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, щеплення від COVID-19 є обов`язковим для працівників КП «Міський тролейбус», про що повідомленням № 1059 від 06.01.2022 року було доведено позивача до відома, яке вона отримала 10.01.2022 року.

Станом на 30.01.2022 року позивачем не було надано документів про вакцинацію або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації. За фактом відмови позивача у наданні вказаних документів, 31.01.2022 року був складений акт «Про відмову надати документ про обов`язкове профілактичне щеплення и проти COVID-19», що стало підставою для видання наказу № 69-к від 31.01.2022 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ».

Апелянт вважає, що вказані дії відповідають вимогам ч.1 ст.46 КЗпП України, ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних захворювань», Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, постанові Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Оскільки відсторонення позивача від роботи здійснено з дотриманням норм чинного законодавства України, то похідні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу є безпідставними.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Від представника КП «Міський тролейбус» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 130/3548/21.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження у справі необхідно зупинити, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах із КП «Міський тролейбус», працює на посаді електромонтера тягових підстанцій.

10.01.2022 року позивач отримала повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти СОVID-19 від 06.01.2022 року № 1059.

31.01.2022 року, начальником служби енергогосподарства, інженером технологом та майстром складено акт № 8 про те, що ОСОБА_1 відмовилася надавати документ, який підтверджує наявність профілактичного щеплення проти СОVID-19 або висновок лікаря про наявність протипоказань до вакцинації проти гострої распіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої короно вірусом SARS-CoV-2. З даного акту вбачається, що ОСОБА_1 було проінформовано про правові наслідки відмови або ухилення від обов`язкового проведення профілактичного щеплення проти СОVID-19 та відсторонення від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст. 46 КЗпП та ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року № 1645-ІІІ.

Наказом директора КП «Міський тролейбус» ОСОБА_2 від 31.01.2022 року № 69-к «Про відсторонення від роботи», керуючись ст. 46 КЗпП України, ч.2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказом Міністерства охорони здоров`я «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 30.11. 2021 року № 2664, пунктом 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236, наказано у зв`язку з ненаданням підтверджуючих документів щодо проведення щеплення проти СОVID-19, або медичного висновку (довідки) про наявність протипоказань до вакцинації проти СОVID-19, виданого закладом охорони здоров`я, або ПЛР тесту не менше ніж за 72 години до робочої зміни, електромонтера тягових підстанцій - ОСОБА_1 відсторонити від роботи з 03.02.2022 року до моменту усунення причини відсторонення, або до закінчення дії карантину без збереження заробітної плати.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що наказ № 69-к від 31.01.2022 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_3 » є незаконним та підлягає скасуванню.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України зазначено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 03 серпня 2022 року на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу № 130/3548/21 за позовом ОСОБА_4 до Акціонерного Товариства «Укрзалізниця» в особі виробничого підрозділу Жмеринська дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного Товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи та поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 03 серпня 2022 року зазначено, що колегія суддів зобов`язана звернутися до використання повноважень ВП ВС задля забезпечення сталості та єдності судової практики щодо вирішення виключної правової проблеми, яка полягає в таких питаннях: чи є правомірним без ухвалення органом законодавчої влади відповідного закону, шляхом прийняття підзаконних актів, упровадження обмежень права на працю в Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженому наказом МОЗ України від 4 жовтня 2021 року № 2153, і постанові Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236, яке полягає у встановленні обов`язковості профілактичних щеплень проти COVID-19 для певних працівників та запровадженні спеціального порядку відсторонення від роботи працівників, які відмовились або ухилилися від профілактичних щеплень проти COVID-19; чи є порушенням вимоги рівності конституційних прав і дискримінаційним установлення додаткових обмежень у вказаному Переліку, що полягають в обов`язковості профілактичних щеплень проти COVID-19 для працівників центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій і їх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, зокрема спеціальних закладів, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти й наукових установ незалежно від типу та форми власності й установлення обов`язку в постанові № 1236 керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій здійснювати відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників і державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена Переліком та які відмовляються або ухиляються від цього (враховуючи що, наприклад, на працівників юридичних осіб приватного права чи інших працівників такі обмеження не поширюються); чи є національне законодавство з питань відсторонення від роботи працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 (Закони України «Про захист населення від інфекційних хвороб», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», Інструкція про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, зазначений вище Перелік та постанова № 1236), таким, що дозволяє особі прогнозувати наслідки своєї поведінки, і яким чином мають застосовуватися норми цих правових актів з урахуванням того, що в них передбачено різне правове регулювання, яке суперечить Конституції України.

Оскільки, справи цієї категорії переважно малозначні в силу закону, то рішення Великої Палати Верховного Суду за наслідкам вирішення цієї правової проблеми має стати орієнтиром при вирішенні подібних справ судами першої та апеляційної інстанцій.

Станом на 06 вересня 2022 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відомості щодо розгляду Великою Палатою Верховного Суду зазначеної цивільної справи.

Оскільки, правовідносини у справі за позовом ОСОБА_4 до Акціонерного Товариства «Укрзалізниця» та справі за позовом ОСОБА_1 до КП «Міський тролейбус» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи є аналогічними, колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у цій справі до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №130/3548/21.

Керуючись п. 10 ч. 1 ст. 252, п. 14 ч. 1 ст. 253, ст. ст. 260, 381 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника Комунального підприємства «Міський тролейбус» задовольнити.

Зупинити апеляційне провадження у справі № 211/852/22 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міський тролейбус» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи, до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 130/3548/21.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 06 вересня 2022 року.

Головуючий:

Судді: