Справа № 758/2170/22
У Х В А Л А

08 липня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К. С.,

учасники справи:

боржник ОСОБА_1 не з`явився,

стягувач ОСОБА_2 не з`явився,

державний виконавець Білий О. П. не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеси) Білого О. П. у відновленні виконавчого провадження № 34048212 і зняття арешту з нерухомого майна та зобов`язання до вчинення дій щодо відновлення виконавчого провадження та зняття арешту з нерухомого майна,

в с т а н о в и в :

скаржником подано до суду скаргу на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Білого О. П. у відновлення виконавчого провадження № 34048212 і зняття арешту з належного боржнику нерухомого майна, зобов`язати державного виконавця відновити виконавче провадження № 34048212 та зняти арешт з належного боржнику майна, а саме: реєстраційний номер обтяження 13148109, зареєстрованого 22 жовтня 2012 року, реєстратором Кримська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава постанова про арешт майна боржника б/н, виданий 17 жовтня 2012 року ВДВС Феодосійського МУЮ, який перенесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно 16 вересня 2013 року: номер запису обтяження 2513564, дата та час реєстрації - 22 жовтня 2012 року 16:53:55, державний реєстратор Сіверіна Ксенія Михайлівна, реєстраційна служба Феодосійського міського управління юстиції у АР Крим, підстава постанова про арешт майна боржника б/н, від 17 жовтня 2012 року ВДВС Феодосійського МУЮ,

В обґрунтуванні скарги покликається на те, що була боржником у виконавчому провадженні № 34048212 з примусового виконання виконавчого листа Феодосійського міського суду від 04 квітня 2012 року № 2/0121/1152/2012 про стягнення коштів на користь ОСОБА_2 у розмірі 1294,60 грн. Заборгованість погашена 23 жовтня 2012 року, що підтверджено квитанцією. Попри те, 22 жовтня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про арешт нерухомого майна боржника. Виконавче провадження закінчено 28 грудня 2012 року у зв`язку із фактичним повним виконанням судового рішення, однак арешт з нерухомого майна не знято. Надалі, із цього питання звернулась із листом до органу державної виконавчої служби, однак отримала відмову через відсутність необхідних документів (виконавчого провадження) та відмовою у його відновленні. Арешт перешкоджає у реалізації права власності на належну їй частину нерухомого майна. У зв`язку із цим, просить скаргу задовольнити.

01 лютого 2022 року ухвалою Київського апеляційного суду підсудність скарги визначено Подільському районному суд м. Києва.

14 лютого 2022 року ухвалою суду поновлено строк для подання скарги та призначено судове засідання для розгляду скарги.

01 липня 2022 року скаржником подано до суду заява про розглядати скарги у її відсутності. Разом із тим, просить зазначити порядок виконання ухвали у відповідності до ст. 267 ЦПК України.

У судове засідання інші учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце цього засідання, а відтак суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у його відсутності у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, адже їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали додані до скарги, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (чинної на момент прийняття рішення) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Суд установив, 17 жовтня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим постановлено постанову про накладення арешту на майно боржника та заборони на його відчуження № б/н з примусового виконання рішення Феодосійського міського суду АРК від 04 квітня 2012 року № 2/0121/1152/2012 про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 1294,60 грн. Арешт накладено на все майно боржника. Постанова направлена відділом державної виконавчої служби для відома боржнику 18 жовтня 2012 року.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08 липня 2021 року № 265091827 за частиковим співпадінням фізичної особи ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , містить інформація у реєстрі заборон відчужень, а саме: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 13148109; зареєстровано: 22 жовтня 2012 року 16:53:55 за № 13148109 реєстратором: Кримська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 17 жовтня 2012 року, ВДВС Феодосійського МУЮ; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; власник: ОСОБА_4 ; обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Феодосійського міського управління юстиції; заявник: відділ державної виконавчої служби Феодосійського міського управління юстиції.

Разом із тим, у спеціальному розділі про державну реєстрацію обтяжень, містяться відомості про: номер запису обтяження: 2513564; дата, час державної реєстрації: 22.10.2012 16:53:55; державний реєстратор: Сіверіна Ксенія Михайлівна, Реєстраційна служба Феодосійського міського управління юстиції Автономної республіки Крим, Автономна республіка Крим; підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б/н, виданий 17.10.2012, видавник: ВДВС Феодосійського МУЮ; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер 5921963 від 16.09.2013 18:34:20, ОСОБА_5 , Реєстраційна служба Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Автономна республіка Крим; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про суб`єктів обтяження: обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Феодосійського міського управління юстиції; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_4 ; відомості про реєстрацію до 01 січня 2013 року: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 13148109, 22.10.2012 16:53:55, реєстратор: Кримська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; опис предмета обтяження: все нерухоме майно. Окрім цього, 16 вересня 2013 року номер запису про обтяження 2513564 був перенесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

23 жовтня 2012 року з метою виконання судового рішення № 2/0121/1152/2012 про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 1294,60 грн, боржником сплачено борг у розмірі 1456,78 грн, що підтверджено квитанцією № 349 від 23 жовтня 2012 року. Відомостей про отримання такої квитанції відділом державної виконавчої служби скаржником не подано до суду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (чинної на момент прийняття рішення) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія автономної Республіки Крим та м. Севастополя є тимчасово окупованою. Виконання рішень щодо боржників здійснюється відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

09 липня 2021 року ОСОБА_4 звернулась із запитом на інформацію до Міністерства юстиції України щодо надання інформації про порядок зняття арешту з нерухомого майна, який накладений постановою про арешт майна боржника від 17 жовтня 2012 року, б/н, ВДВС Феодосійського МУЮ.

Відповідно до відповіді Міністерства юстиції України «Щодо результатів розгляду запиту» повідомлено, що згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у ВДВС Феодосійського МУЮ з 14 червня 2012 року перебувало виконавче провадження № 34048212 по виконанню виконавчого листа Феодосійського міського суду від 04 квітня 2012 року № 2/0121/1152/2012 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі 1294,60 грн. на даний час відсутня об`єктивна можливість витребувати матеріали виконавчих проваджень або інформацію щодо стану виконання рішень суду, що перебували на примусовому виконанні в органах виконавчої служби. Первинні документи на паперових носіях залишились перебувати на окупованій території, а тому пошук здійснюється лише з використанням пошукової системи Автоматизованої системи виконавчих проваджень.

28 грудня 2012 року державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (чинної на момент прийняття рішення).

Отже, виконавче провадження закінчено у зв`язку із фактичним виконанням судового рішення.

Відповідно до ч. ч. .1, 2 ст. 50 цього Закону (чинної на момент прийняття рішення) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Суд не встановив, що закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду є винятком для не зняття арешту у відповідності до ч. 1 ст. 50 Закону.

Будь-яких відомостей про наявність кількох виконавчих проваджень (зведеного виконавчого провадження) щодо боржника ОСОБА_4 на майно якого накладано арешт суд не встановив.

Відтак, суд прийшов до переконання про те, що постанова про накладення арешту на нерухоме майно від 17 жовтня 2012 року, б/н, прийнята у межах виконавчого провадження № 34048212 з примусового виконання рішення суду № 2/0121/1152/2012.

Враховуючи встановлене вище, суд відмічає, що державний виконавець постановляючи постанову від 28 грудня 2012 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення № 2/0121/1152/2012 у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення суду повинен був зазначати про зняття арешту, накладеного на майно боржника, однак відомості про це відсутні та арешт майна боржника надалі залишається чинним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений уйого здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що наявність протягом тривалого часу (більше 9 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно будь-якого іншого виконавчого провадження, де б боржником виступав скаржник, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння майном, а відтак не зняття арешту з майна боржника є протиправним.

Разом із тим суд зазначає, що скаржник звертався за захистом свого порушеного права у порядку позовного провадження до Богунського районного суду м. Житомир (справа № 295/10924/21) про зняття арешту з майна за позовам ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департамент реєстрації Житомирської міської ради, однак провадження у справі ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року було закрито, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

24 листопада 2021 року постановою Житомирського апеляційного суду ухвалу суду від 05 жовтня 2021 року залишено без змін. Окрім цього, установлено, що ОСОБА_1 із скаргою на дії державного виконавця, зокрема відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеси), як сторона виконавчого провадження в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України не зверталась.

Суд відмічає, що скаржник звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання до вчинення дій щодо відновлення виконавчого провадження та зняття арешту з майна що відбулася у 2021 році, а отже, на спірні правовідносини поширюється саме Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року, який набрав чинності 5 жовтня 2016 р. (далі Закон).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 цього Закону виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням принципів верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд зазначає, що виконавче провадження № 34048212 закінчено у зв`язку із фактичним повним виконанням рішення, що у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» є стадією завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція ) в редакції чинній на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо). Аналогічна норма містилась у ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (чинної на момент прийняття рішення).

У постанові Житомирського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 295/10924/21, суд установив, що з питань припинення заходів примусового виконання Мінюстом надано рекомендацію звернутися до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса).

Отже, відповідно до зазначеної статті 50 Закону та положень Інструкції, арешт з майна скаржника (боржника) підлягав зняттю державним виконавцем відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеси), однак останній цього не зробив, повідомивши скаржника про неможливість зняття арешту через відсутність електронної копії документа, на підставі якої зареєстровано обтяження, у зв`язку із чим, неможливо встановити, в якому виконавчому провадженні винесено постанову від 17 жовтня 2012 року, б/н, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про те, що не зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні №34048212 при закінченні виконавчого провадження є протиправною бездіяльністю державного виконавця відділу державної виконавчої служби і порушене право скаржника підлягає захисту шляхом зобов`язання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у херсонській області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна скаржника, накладеного постановою від 17 жовтня 2012 року, № б/н у межах виконавчого провадження № 34048212, адже будь-яких даних про наявність іншого виконавчого провадження, де б скаржник був боржником, суд не встановив.

Щодо вимоги скарги про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця в. о. заступника начальника управління начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеси) Білого О. П. у відновленні виконавчого провадження № 34048212 та зобов`язати відновити виконавче провадження № 34048212, суд прийшов до наступного.

Відповідно до абзацу 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 41 цього Закону у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Будь-яких доказів визнання постанови державного виконавця від 28 грудня 2012 року про закінчення виконавчого провадження № 34048212 незаконною чи скасованою, суду не подано, а відтак відсутні підстави для відновлення виконавчого провадження № 34048212, а тому у вимозі скарги про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною та зобов`язання до відновлення виконавчого провадження необхідно відмовити.

Посилання скаржника на розділ XV Інструкції (відновлення втраченого виконавчого провадження або матеріалів виконавчого провадження), з необхідністю припинення заходів примусового виконання рішень, суд не бере до уваги, адже, аналізуючи зазначений розділ, суд прийшов до переконання про те, що такий стосується виконавчого провадження, зокрема, у якому не прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження та з урахуванням положень ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Щодо застосування у цій скарзі вимог ст. 267 ЦПК України (визначення порядку і строку виконання рішення суду, забезпечення його виконання) то положення цієї норми стосуються рішення суду, а не ухвали суди, постановленої у порядку розділу VII ЦПК України (судовий контроль за виконанням судових рішень), а відтак відсутні підстави для її застосування.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 259, 260, 354, 447-451 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеси) Білого О. П. у відновленні виконавчого провадження № 34048212 і зняття арешту з нерухомого майна та зобов`язання до вчинення дій щодо відновлення виконавчого провадження та зняття арешту з нерухомого майна задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеси) Білого О. П. щодо не зняття арешту з майна боржника та заборони його відчуження ОСОБА_1 при закінченні виконавчого провадження № 34048212, накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Феодосійського міського управління юстиції від 17 жовтня 2012 року, № б/н.

Зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеси) Білого О. П. зняти арешт з усього нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Феодосійського міського управління юстиції від 17 жовтня 2012 року, № б/н, про що зазначено:

у реєстрі заборон відчужень, а саме: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 13148109; зареєстровано: 22 жовтня 2012 року 16:53:55 за № 13148109 реєстратором: Кримська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, б/н, 17 жовтня 2012 року, ВДВС Феодосійського МУЮ; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; власник: ОСОБА_4 ; обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Феодосійського міського управління юстиції; заявник: відділ державної виконавчої служби Феодосійського міського управління юстиції;

у спеціальному розділі про державну реєстрацію обтяжень: номер запису обтяження: 2513564; дата, час державної реєстрації: 22.10.2012 16:53:55; державний реєстратор: Сіверіна Ксенія Михайлівна, Реєстраційна служба Феодосійського міського управління юстиції Автономної республіки Крим, Автономна республіка Крим; підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б/н, виданий 17.10.2012, видавник: ВДВС Феодосійського МУЮ; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер 5921963 від 16.09.2013 18:34:20, ОСОБА_5 , Реєстраційна служба Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Автономна республіка Крим; вид обтяження: арешт нерухомого майна; відомості про суб`єктів обтяження: обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Феодосійського міського управління юстиції; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_4 ; відомості про реєстрацію до 01 січня 2013 року: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 13148109, 22.10.2012 16:53:55, реєстратор: Кримська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; опис предмета обтяження: все нерухоме майно

У задоволенні решти вимог скаржника відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала проголошена суддею, що вважається днем її підписання, 08 липня 2022 року.

Суддя О. І. Якимець