КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/47761/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5850/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Семенюк Т.А., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Пономаренко Н.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків, у якому просив стягнути із відповідача заборгованість в розмірі 22 573 522,01 грн., а також збитки в розмірі 78 671 020,00 грн., 21 095 802,58 грн. інфляційних витрат та 6 422 690,80 грн. - 3% річних (т. 1 а.с. 1-9).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 19 серпня 2020 року вказаний позов залишено без розгляду в частині стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 - 22 573 552,01 грн. за невиконання зобов`язання щодо повернення інвестицій за укладеним між вказаними сторонами договором про спільну діяльність від 08 червня 2011(т. 3 а.с. 39).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків залишено без розгляду (т. 3 а.с. 93-94).

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , у якому просив стягнути зі ОСОБА_2 на свою користь 11 161 150,00 грн. (т. 3 а.с. 1-3).

Заявлені зустрічні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 08 червня 2011 року між сторонами було укладено договір про спільну діяльність. Згідно вказаного договору ОСОБА_2 зобов`язується передати ОСОБА_1 150 000,00 доларів США в якості оплати за частку (50 %) права власності на об`єкти інтелектуальної власності, однак відповідач не виконав свого зобов`язання та не передав позивачу 150 000,00 доларів США. Згідно з п. 5.1 договору на стадії виготовлення та реалізації продукції, поділ результату спільної діяльності відбуватиметься наступним чином: всі надходження розподіляються в пропорції 75 % ОСОБА_2 на 25% ОСОБА_1 до повного погашення ОСОБА_2 всіх понесених витрат.

Згідно розписки сторін від 17 грудня 2015 року за результатами спільної діяльності було отримано прибуток в розмірі 410 000,00 доларів США, з яких 250 000,00 доларів США, забрав собі відповідач, а 100 000,00 доларів США відповідач повинен був передати позивачу. Дані зобов`язання відповідач так і не виконав, не віддав позивачу 100 000,00 доларів США.

У п. 5.1 договору сторони передбачали, що після повного погашення ОСОБА_2 понесених витрат, результат спільної діяльності визначатиметься як результат перевищення доходу над витратами в місячний термін з подальшим розподілом цього результату в пропорції 50 % на 50 %. Проте позивач дізнався, що відповідач не здійснив жодних інвестицій в спільний проект, а його обіцянки в подальшому надати первинні документи, які підтверджують його виплати, так і залишились невиконаними. Таким чином вважав, що мав право на отримання 50 % з 410 000,00 доларів США, що становить 205 000,00 доларів США.

Враховуючи вказане, ОСОБА_1 просив стягнути зі ОСОБА_2 еквівалент 455 000,00 доларів США (150 000,00 + 100 000,00 + 205 000,00), що становить 11 161 150,00 грн. (т. 3 а.с. 1-3).

У вересні 2020 року відповідач ОСОБА_2 подав відзив на зустрічний позов, в якому заперечував проти задоволення зустрічного позову, посилаючись на його безпідставність, оскільки ОСОБА_2 вже долучено до матеріалів справи видаткові касові ордери, які підтверджують факт отримання коштів - 150 000,00 доларів США з метою сплати за патенти та торгові марки в рамках договору про спільну діяльність від 08 червня 2011 року. Вказане також підтверджується розпискою від 17 грудня 2015 року, складеною ОСОБА_1 . Отже, зобов`язання ОСОБА_2 згідно розділу 3 договору про спільну діяльність були виконані повністю та вимоги ОСОБА_1 в цій частині безпідставні та задоволенню не підлягають.

Вважає також безпідставними вимоги про стягнення 455 000,00 доларів США, оскільки договором про спільну діяльність не передбачена частка ОСОБА_1 у розмірі 74,3 % від прибутку і не визначено, що результати спільної діяльності (прибутки на ведення бізнесу) акумулюються саме у ОСОБА_2 і виплачуються саме ним. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, що саме ОСОБА_2 отримував прибутки, як і відсутні докази отримання відповідачем по зустрічному позову 410 000,00 доларів США прибутку. ОСОБА_1 не доведено обов`язок саме ОСОБА_2 виплачувати ОСОБА_1 частину доходів від спільної діяльності (т. 3 а.с. 45-47).

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 направив до суду відповідь на відзив, в якому заперечив наявність підписаної ним розписки від 17 грудня 2015 року, заперечуючи сам факт її підписання, додатково зазначивши, що копія даної розписки не є первинним бухгалтерським документом (т. 3 а.с. 64-65).

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач за зустрічним позовом посилався на те, що ОСОБА_1 , заперечуючи підписання розписки від 17 грудня 2015 року, не довів належними доказами своєї позиції, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не заявляв. Крім того, факт отримання ним коштів підтверджується видатковими касовими ордерами, які долучені до матеріалів справи (т. 3 а.с. 65-68).

У липні 2021 року ОСОБА_2 подав заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався у 2011 році (т. 3 а.с. 113).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04 листопада 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовлено повністю (т. 3 а.с. 163-168).

Не погодившись з рішенням районного суду, 25 січня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гавриленко Я.С. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 4 084 500,00 грн., що є еквівалентом 150 000,00 доларів США в якості оплати за частку 50 % права власності на об`єкти інтелектуальної власності згідно п. 3.1 договору про спільну діяльність від 08 червня 2011 року, та постановити нове рішення, яким задовольнити позов в цій частині (т. 3 а.с. 173-183).

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що факт виникнення обов`язку відповідача за зустрічним позовом заплатити позивачу 150 000,00 доларів США не оспорюється і визнається сторонами. Відповідач визнає і не спростовує факт виникнення у нього обов`язку заплатити 150 000,00 доларів США, але стверджує, що свій обов`язок виконав у повному обсязі, посилаючись на видаткові ордери. Вважає, що на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України безспірним є факт виникнення обов`язку у відповідача сплатити 150 000,00 доларів США. Також звертав увагу на те, що суд першої інстанції не оцінив надані відповідачем баланс та видаткові касові ордери з точки зору їх допустимості, достатності, враховуючи, що баланс не є первинним бухгалтерським або господарським документом, який фіксує проведення господарської операції, а видаткові касові ордери не підтверджують факт передачі грошових коштів між фізичними особами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін (т. 3 а.с. 216-219).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Гавриленко Я.С. підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити. Представник ОСОБА_2 - адвокат Абакумова А.С. заперечувала проти скарги і просила її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, були сповіщені повідомленнями на зазначену ними адресу, тобто належним чином, про що у справі є докази. Позивач ОСОБА_1 був сповіщений врученням повідомлення його представнику - адвокату Гавриленко Я.С. про що в справі є докази. Факт належного сповіщення відповідача ОСОБА_2 підтвердила його представник - адвокат Абакумова А.С. про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (т. 3 а.с. 248-250 т. 4 а.с. 3 ).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04 листопада 2021 року переглядається апеляційним судом лише в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача 4 084 500,00 грн., що є еквівалентом 150 000,00 доларів США за договором про спільну діяльність від 08 червня 2011 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08 червня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір № б/н про спільну діяльність (т. 1 а.с. 24-32, т. 3 а.с. 11-19).

При цьому, при поданні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , який, як зазначалось, був залишений без розгляду, ОСОБА_2 було долучено до матеріалів справи і укладені сторонами шість додатків до вказаного договору про спільну діяльність (т. 1 а.с. 33-35, 36, 37, 38, 39-40, 41).

Так, відповідно до п. 3 договору про спільну діяльність сторони дійшли згоди, що ОСОБА_2 зобов`язується передати ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 150 000,00 доларів США в якості оплати за частку 50% права власності на об`єкти інтелектуальної власності, зазначені у вказаному пункті договору.

Також за умовами п. 3 договору про спільну діяльність розрахунок проводиться в момент підписання договору купівлі-продажу прав власності на патенти та знаки для товарів та послуг, готівкою, що підтверджується ордерами та розписками від сторони-2 ( ОСОБА_1 ) про отримання коштів. Даний договір купівлі-продажу права власності на патенти та знаки для товарів та послуг б/н від 15.06.2011 р. з усіма додатками до нього є невід`ємною частиною цього договору. Додатки до договору купівлі-продажу права власності на патенти та знаки для товарів та послуг б/н від 15.06.2011 р. будуть підписуватися окремо після виконання програми робіт.

Договір купівлі-продажу права власності на патенти та знаки для товарів та послуг б/н від 15.06.2011 р. з додатками в матеріалах справи відсутній.

Крім того, вказаний п. 3 договору, яким обумовлені обов`язки ОСОБА_2 , передбачає, зокрема, що на перших стадіях ведення спільної діяльності, сторона-1 ( ОСОБА_2 ) здійснює інвестиції власних коштів для досягнення мети, визначеної в предметі договору. Обсяг даних інвестицій визначається та підтверджується сторонами шляхом підписання балансу інвестованих доходів, витрат та розподілу прибутку. В подальшому сторони зобов`язуються щомісячно переглядати баланс.

Згідно з п. 9.1 договору про спільну діяльність цей договір діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором.

З матеріалів справи вбачається, що сторони підписали баланс інвестованих доходів, витрат та розподілу прибутку до договору про спільну діяльність від 08 червня 2011 року, в якому зазначений розмір інвестицій кожної із сторін станом на 01 січня 2015 року, де вказано, зокрема: «Забрано Стороною-2 150 т$» - 114 899,90 євро (т. 1 а.с. 43).

10 лютого 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гавриленко Я.С. направив на адресу ОСОБА_2 вимогу про сплату 150 000,00 доларів США згідно з п. 3 договору про спільну діяльність, проте, вимога не була виконана (т. 3 а.с. 20).

За змістом ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Відповідно до ч. 2 ст. 1131 ЦК України умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

При цьому, ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зі змісту п. 3 договору про спільну діяльність № б/н від 08 червня 2011 року вбачається, що сторони погодили розрахунок передачі ОСОБА_2 грошових коштів ОСОБА_1 в розмірі 150 000,00 доларів США в якості оплати за частку 50% права власності на об`єкти інтелектуальної власності, зазначені у вказаному пункті договору.

Так, сторонами договору визначено, що розрахунок проводиться в момент підписання договору купівлі-продажу прав власності на патенти та знаки для товарів та послуг, готівкою, що підтверджується ордерами та розписками від ОСОБА_1 про отримання коштів. Даний договір купівлі-продажу права власності на патенти та знаки для товарів та послуг б/н від 15.06.2011 р. з усіма додатками до нього є невід`ємною частиною цього договору.

Однак, на підтвердження невиконання ОСОБА_2 вказаних умов договору, позивачем ОСОБА_1 не надано доказів підписання договору купівлі-продажу прав власності на патенти та знаки для товарів та послуг б/н від 15.06.2011 р., що необхідно підтвердити ордерами та розписками від ОСОБА_1 про отримання коштів. Також не надано і додатків до договору купівлі-продажу права власності на патенти та знаки для товарів та послуг б/н від 15.06.2011 р., які визначено підписувати окремо після виконання програми робіт.

Вказаний договір купівлі-продажу з додатками в матеріалах справи відсутній, відповідних клопотань щодо його витребування за умови неможливості надання їх самостійно до суду, стороною позивача заявлено не було, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про недоведення ОСОБА_1 настання строку виконання зобов`язання ОСОБА_2 , який визначено вказівкою на подію, зокрема, підписання договору купівлі-продажу, яка неминуче мала настати та зобов`язання підлягали виконанню з настанням саме цієї події.

Пунктом 3 договору про спільну діяльність, на підставі якого позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 150 000,00 доларів США, визначено, що обсяг даних інвестицій визначається та підтверджується сторонами шляхом підписання балансу інвестованих доходів, витрат та розподілу прибутку. В подальшому сторони зобов`язуються щомісячно переглядати баланс.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Сторона 1 - ОСОБА_2 та Сторона 2 - ОСОБА_1 підписали баланс інвестованих доходів , витрат та розподілу прибутку до Договору б/н від 08 червня 2011 року , в якому в розділі «Розмір інвестицій кожної із сторін» станом на 01 січня 2015 року, зазначено отримання ОСОБА_1 вищевказаних грошей, зокрема зазначено: «Забрано Стороною-2 - 708 370, 32 євро, в т.ч.: забрано Стороною 2 - 150 т$, тобто - 114 899,90 євро та забрано Стороною 2 від доходу 25% - 593 470, 42 євро» (т. 1 а.с. 43).

При цьому, позивачем ОСОБА_1 не надано доказів на спростування вказаної в балансі інформації щодо отримання ним 150 000,00 доларів США.

Крім того, до відзиву на зустрічний позов ОСОБА_2 долучив копію розписки до договору про спільну діяльність 17 грудня 2015 року про отримання ОСОБА_1 коштів від ОСОБА_2 в розмірі 150 000,00 доларів США на виконання п. 3 договору (т. 3 а.с. 48).

Оскільки оригінал розписки від 17 грудня 2015 року до суду не було надано, тому такий доказ відповідно до правил ч. 6 ст. 95 ЦПК України суд першої інстанції підставно не брав до уваги.

Разом з тим, як вбачається з наявної у матеріалах справи копії висновку судової почеркознавчої експертизи Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 11 вересня 2020 року, зробленого у межах кримінального провадження, об`єктом дослідження, у тому числі, була розписка від 17 грудня 2015 року до договору про спільну діяльність № б/н від 08 червня 2011 року. За висновком експерта підпис на розписці від 17 грудня 2015 року до договору про спільну діяльність № б/н від 08 червня 2011 року виконаний ОСОБА_1 (т. 3 а.с. 128-151).

Узагальнюючи викладене, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь із ОСОБА_2 150 000,00 доларів США.

Питання про застосування строків позовної давності судом не вирішувалось у зв`язку з відмовою у задоволенні позову по суті вимог (т. 3 а.с. 113).

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

На підставі ст. 141 ЦПК України, не підлягає відшкодуванню сплачений апелянтом судовий збір за розгляд справи апеляційним судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 08 вересня 2022 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Т.А. Семенюк

В.М. Ратнікова