Справа № 298/752/22
Номер провадження 2/298/245/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

Головуючого судді Тарасевича П.П.,

при секретарі судового засідання Келешовчак І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань, в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 29.09.2021 року між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09.02.2016 року рішенням Великоберезнянським районним судом Закарпатської області розірвано шлюб між сторонами, та стягнуто аліменти з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 600 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 18.01.2016 року й до досягнення дитиною повноліття.

12.04.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №50814873 з примусового виконання виконавчого листа від 17.03.2016 №298/55/16-ц, який видано Великоберезнянським районним судом Закарпатської області 11.04.2016.

07.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження») (за письмовою заявою стягувача).

Наразі дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою місця проживання батька: АДРЕСА_1 , що стверджено довідкою виконкому Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 13.06.2022 року № 83, актом про встановлення факту проживання від 10.06.2022 року, актом обстеження умов проживання 10.06.2022 року.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визначити місце проживання дитини разом з позивачем батьком дитини, припинити стягнення з нього ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 18.01.2016 року й до досягнення дитиною повноліття, на підставі рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 09.02.2016 року, з дня пред`явлення даного позову.

А також просить,стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання сина, в розмірі ј частини її заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення грамотного розвитку неповнолітньої дитини сторін по справі.

Позивач та представник позивача ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, однак подали в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі. Також зазначили що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просили такі задовольнити, з підстав викладених у позові.

Відповідачка, також в судове засідання не з`явилася, подала нотаріально посвідчену заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала частково, не заперечує щодо визначення місця проживання та припинення стягнення на її користь аліментів, щодо іншої вимоги, вважає що бере участь в утриманні їхнього сина, а відтак дана вимога щодо стягнення з неї аліментів є необґрунтованою.

Представник третьої особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечив, визнавши такий.

Зважаючи на наведене, суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у ній доказів.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що рішенням Великоберезнянським районним судом Закарпатської області від 09.02.2016 року розірвано шлюб між сторонами, та стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 600 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 18.01.2016 року й до досягнення дитиною повноліття. Дана обставина стверджується копією рішення суду.

Від шлюбу у сторін народилися син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження від 11 вересня 2012 року серії НОМЕР_1 , який є неповнолітнім.

12.04.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №50814873 з примусового виконання виконавчого листа від 17.03.2016 №298/55/16-ц, який видано Великоберезнянським районним судом Закарпатської області, 07.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження») (за письмовою заявою стягувача).

З заяви відповідачки ОСОБА_2 посвідченої нотаріусом від 20.07.2022 року, вбачається, що позовні вимоги визнає частково в частині визначення місця проживання дитини з батьком та припинення стягнення аліментів з позивача на її користь визнає повністю. В частині позовної вимоги, щодо стягнення аліментів з неї на користь позивача заперечує.

З довідки Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 13.06.2022 року № 83 вбачається, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 , що також підтверджується актом про встановлення місця проживання від 10.06.2022 року.

В порядку ст.ст. 160,161 СК України, ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовною вимогою про визначення місця проживання дитини.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка недосягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. (ч.2 ст.161 СК України).

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, адже усунення одного з них від виховання дитини порушує не тільки право цього батька (матері), а й, як правило, права самої дитини.

Так, згідно висновку органу опіки та піклування Дубриницької сільської ради щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . До служби у справах дітей Дубриницької сільської ради надійшла копія ухвали Великоберезнянського районного суду (справа № 298/752/22 провадження № 2/298/245/22) про відкриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , який постійно проживає з батьком ОСОБА_1 за адресою місця проживання батька.

Із матеріалів справи встановлено, що 29.09.2011 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено шлюб. У даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_3 , що стверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11.09.2012 р. який проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

09.02.2016 року Великоберезнянським районним судом Закарпатської області винесено рішення, яким розірвано шлюб, укладений 29.09.2011 р. відділом ДРАЦС Великоберезнянського районного управління юстиції Закарпатської області (актовий запис №26); стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову й до досягнення дитиною повноліття. 07.09.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за письмовою заявою стягувача.

Начальником служби у справах дітей спільно з членами комісії захисту прав дитини Дубриницької сільської ради, з метою вивчення даного питання 03.08.2022 року проведено обстеження умов проживання та виховання дитини за місцем її проживання. Цього ж дня, начальником служби у справах дітей Дубриницької сільської ради Ап`ярій М.Ю. та психологом Великоберезнянського ліцею Великоберезнянської селищної ради ОСОБА_8 проведено бесіду з дитиною ОСОБА_3 , в присутності мами ОСОБА_2 , у зв`язку з порушеним питанням про визначення його місця проживання з одним із батьків. Під час бесіди дитина розповіла про взаємовідносини між нею та батьками та виявила бажання залишитися проживати разом з батьком, але підтримувати дружні стосунки з мамою (довідка від 03.08.2022 р.).

Встановлено, що спільне життя між подружжям не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини та спільні обов`язки щодо виховання дитини та ведення господарства. В ході проведення обстеження встановлено, що громадянин ОСОБА_1 разом з дитиною проживає у власному будинку, що підтверджено довідкою виданою виконкомом Дубриницької сільської ради 13.06.2022 р. №83 та актом про встановлення факту проживання від 10.06.2022 р. Умови проживання хороші, дитина забезпечена всім необхідним для її повноцінного розвитку та виховання. Також, із слів старости с. Мирча встановлено, що за період проживання на території сільської ради громадянин ОСОБА_1 показав себе з позитивної сторони, скарг на його поведінку не поступало. По характеру спокійний, врівноважений, до адміністративної відповідальності не притягався.

На підставі вищевикладеного, орган опіки та піклування сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

При вирішенні судом питання про визначення місця проживання дітей, суд звертає увагу на те, чи мають батьки реальну можливість займатися дітьми, створити їм необхідні умови для виховання й розвитку; рід діяльності кожного з батьків, режим їхньої роботи, наявність у родині матері (батька) осіб, здатних надати допомогу в догляді за дітьми (бабусь, дідусів, інших родичів), матеріальне становище батьків і т.п.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, держава має забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішення, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо визначення місця проживання дитини.

Враховуючи вище наведене, поданої суду заяви сторін та думку дитини, суд визнає що сторони дійшли спільної згоди щодо місця проживання дитини, а тому позов про визначення місця проживання дитини з батьком підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

За результатом системного аналізу вказаних приписів законодавства вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, а дитина разом з цим не проживає разом з нею та не перебуває на її утриманні. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок батька платника аліментів, утримувати дитину не припиняється.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання.

У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання сина, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає з матір`ю ОСОБА_2 , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача батька дитини як зазначив позивач, а проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як встановлено судом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком-позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 .

Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду, тобто з 14.06.2022 року.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідачка у поданій заяві вказує, що бере участь в утриманні сина, не зазначивши спосіб та періодичність такого утримання. Доказів участі в утриманні сина суду не надано.

При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Проаналізувавши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача на утримання дитини необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності, тож позовні вимоги є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2-5,10,12,13,19,76-82,133,263-265 ЦПК України, ст.ст. 112,160,161 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за його місцем проживання АДРЕСА_1 .

Припинити з 14 червня 2022 року стягнення аліментів із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 600 гривень, щомісячно, починаючи з 18 січня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, які присуджені на підставі Рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 09 лютого 2016 року по справі №298/55-16-ц.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 мешканки АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 паспорт НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканця АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 паспорт НОМЕР_5 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 14 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок в частині позовних вимог про стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів після його проголошення апеляційної скарги (сторонами, які не були при цьому присутні в той же строк, з дня отримання ними копії цього рішення) і набере законної сили після закінчення вищезазначеного строку, якщо не буде оскаржене, а в разі оскарження після апеляційного розгляду справи, якщо не буде скасоване.

Головуючий Тарасевич П.П.