УХВАЛА

02 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 201/473/17

провадження № 61-7296ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ОСОБА_2 (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянувши заяву акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про відвід суддів: ОСОБА_2, Дундар Ірини Олександрівни, Русинчука Миколи Миколайовича від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Національний Банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування збитків та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2017 року, додаткове рішення Жовтневого районного суду від 28 листопада 2017 року та на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 липня 2022 року. У касаційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просило зупинити виконання оскаржених судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями указану касаційну скаргу передано судді-доповідачеві ОСОБА_2 Судді, які входять до складу колегії суддів: Русинчук М. М., Дундар І. О.

Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2022 року відкрито касаційне провадження та в задоволенні клопотання про зупинення виконання оскаржених судових рішень відмовлено.

02 вересня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» через представника подало заяву про відвід суддів: ОСОБА_2, Дундар І. О., Русинчука М. М., яка мотивована тим, що в судді ОСОБА_2 перебуває на розгляді аналогічна справа № 201/2485/17, в якій як і в справі № 201/473/17 банк надав докази факту відкриття виконавчого провадження, проте в обох справах в задоволенні клопотання АТ КБ «ПриватБанк» про зупинення виконання оскаржених судових рішень відмовлено. При цьому, згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, в інших справах судді ОСОБА_2, Дундар І. О., Русинчук М. М. задовольняють клопотання про зупинення виконання оскаржених судових рішень з аналогічними доказами. Крім цього, АТ КБ «ПриватБанк» посилається на висновки Громадської ради доброчесності про невідповідність кандидата на посаду судді Верховного Суду ОСОБА_2 критеріям доброчесності та професійної етики та на рішення про надання інформації щодо судді Апеляційного суду Донецької області Дундар І. О. Уважає, що вказані обставини свідчать про існування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв, які доводять обґрунтовану наявність сумніву в безсторонності та неупередженості суддів ОСОБА_2, Дундар І. О., Русинчука М. М. під час здійснення правосуддя у справі № 201/473/17, що порушує право банку на справедливий суд та є підставою для задоволення заявленого відводу.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу

(самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді.

Обґрунтування заяви АТ КБ «ПриватБанк» про відвід суддів ОСОБА_2, Дундар І. О., Русинчука М. М. зводиться до незгоди банку з ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2022 року про відкриття касаційного провадження, в якій відмовлено в зупиненні виконання оскаржених судових рішень, проте згідно із вимогами частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можуть бути підставою для відводу.

Інші обставини, на які банк посилається як на підставу для відводу суддів ОСОБА_2, Дундар І. О. та Русинчука М. М., а саме наявність негативних висновків Громадської ради доброчесності щодо кандидатів на посаду суддів Верховного Суду ОСОБА_2 та Дундар І. О., не дають підстави для висновку про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності колегії суддів у цій справі.

Згідно з частинами другою, третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з частиною одинадцятою статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

З урахуванням необґрунтованості заявленого відводу питання про відвід суддів відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України порядку.

Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Заявлений акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» відвід суддів ОСОБА_2, Дундар Ірини Олександрівни та Русинчуку Миколі Миколайовичу від розгляду справи № 201/473/17 визнати необґрунтованим.

Заяву про відвід передати судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков