Справа №751/4700/21
Провадження №2/751/293/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

при секретарі Шевченко А.О.

за участю позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання членом сім`ї наймача,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 з 14.04.2016 по 31.10.2020 проживала в якості члена сім`ї наймача житлового приміщення разом із ОСОБА_3 , яка проживала у кв. АДРЕСА_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлені вимоги мотивує тим, що Виконавчим комітетом Новозаводської районної ради м. Чернігова було прийнято рішення № 190 від 13.12.2004, яким дозволено відкрити особовий рахунок ОСОБА_3 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 в даній квартирі була зареєстрована та проживала з 23.08.2002. ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 , який 14.04.2016 уклав шлюб з позивачем. Після укладення шлюбу подружжя проживало разом з ОСОБА_3 , хоча зареєстроване місце проживання позивача було за іншою адресою. ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народилась донька ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер. Після смерті чоловіка позивач з донькою і надалі проживали разом із ОСОБА_3 , вели з нею спільний побут, проживали однією сім`єю. Позивач постійно піклувалась про ОСОБА_3 , відвідувала разом з нею лікаря, купувала медикаменти, допомагала вести побут. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після її смерті, 30.12.2020 позивач звернулась до КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради та до Чернігівської міської ради з заявою про надання дозволу на переоформлення договору найму вказаної квартири на себе. Листом від 15.01.2021 КП «Новозаводське» повідомило, що не має можливості здійснювати переукладення договору житлового найму. Листом від 15.01.2021 у відповідь на заяву Чернігівська міська рада відмовила в її задоволенні зазначаючи, що для цього немає правових підстав. Зазначає, що з 14.04.2016 і по теперішній час проживає у вищезазначеній квартирі, своєчасно сплачує комунальні послуги, тому звертається до суду з позовом.

Ухвалою судді від 02.07.2021 провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

13.09.2021 на адресу суду надійшов відзив представника Чернігівської міської ради на позов, в якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.41-52)

08.10.2021 на адресу суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач просить визнати ОСОБА_1 членом сім`ї наймача житлового приміщення ОСОБА_6 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 57-58).

Ухвалою суду від 28.10.2021 замінено первісного відповідача Чернігівську міську раду належним Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради (а.с. 71).

У судовому засіданні 15.02.2022 позивач уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що у 2016 році вийшла заміж за ОСОБА_7 . Після одруження проживали у кв. АДРЕСА_1 разом із матір`ю чоловіка ОСОБА_3 , яка була наймачем цієї квартири. Зазначає, що вона вселилась у квартиру на правах невістки і по теперішній час проживає там. Чоловік помер у 2019 році. Після смерті чоловіка вона продовжувала проживати за вказаною адресою, вели разом з ОСОБА_3 спільний побут, сплачували за комунальні послуги по мірі можливості. Свекруха хворіла, мала 3 групу інвалідності, вона доглядала за нею. Майже вся її соціальна допомога йшла на ліки. Була розмова про те, що хоча б дочку прописати у спірній квартирі, але ОСОБА_3 за станом здоров`я не могла вже нікуди ходити. Свекруха померла восени 2020 року, вона займалась похованням. Після її смерті продовжує проживати у спірній квартирі, сплачує комунальні послуги. Зазначає, що хоча вона з донькою і зареєстрована у с. Малинівка Чернігівського району, однак цей будинок належить її матері ОСОБА_8 і вона не користується ним з 2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні 15.02.2022 підтримав уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 та просив їх задовольнити.

Після перерви позивач та її представник у судове засідання не з`явились, від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні позову відмовити з мотивів, викладених у відзиві Чернігівської міської ради.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що кв. АДРЕСА_1 належить до державного житлового фонду та перебуває у віданні Чернігівської міської ради.

Рішенням Виконавчого комітету Новозаводської районної ради м. Чернігова від 13.12.2004 № 190 «Про відкриття особових рахунків на фактично займану житлову площу», дозволено відкрити особовий рахунок ОСОБА_3 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , сім`я дві особи. Раніше особовий рахунок був відкритий на її батька ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_3 на даній житловій площі зареєстрована і проживає з 23.08.2002 (а.с. 10)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 народила сина ОСОБА_4 (а.с. 11)

14.04.2016 ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_10 (у шлюбі ОСОБА_11 ) (а.с. 12)

ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_12 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 13)

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер (а.с. 14)

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих осіб за адресою: кв. АДРЕСА_1 , станом на 24.12.2019 до складу сім`ї (зареєстрованих) входять: ОСОБА_3 (квартиронаймач), зареєстрована з 23.08.2002; ОСОБА_4 (знятий з реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_6 як помер) (а.с. 18)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с. 19)

Після її смерті, 30.12.2020 позивач звернулась до Чернігівської міської ради з заявою з проханням здійснити переукладання договору найму квартири та себе.

Згідно відповіді Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 15.01.2021, кв. АДРЕСА_1 є неприватизованою та перебуває у власності територіальної громади міста, останній квартиронаймач якої знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю. Оскільки ОСОБА_1 не було зареєстровано у даному житловому приміщенні, розглядати питання укладення договору найму виконавчий комітет міської ради не має правових підстав (а.с. 24)

З матеріалів справи слідує та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 разом з дочкою ОСОБА_12 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 28, 29).

Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Факт вселення та постійного проживання ОСОБА_1 як члена сім`ї (невістки) квартиронаймача ОСОБА_3 у кв. АДРЕСА_1 підтверджується свідченнями ОСОБА_13 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що вона з 2012 року проживає у квартирі АДРЕСА_5 та є сусідкою позивачки. Позивач вийшла заміж у 2016 році за її сусіда ОСОБА_14 і з того часу вселилась та проживає у кв. АДРЕСА_1 . У шлюбі у них народилась дочка. У 2019 році чоловік позивачки помер, а через рік померла свекруха. За життя свекрухи, остання з позивачкою вели спільний побут, харчувалися разом, сплачували разом за комунальні послуги. По хворобі ОСОБА_15 не займалась реєстрацією невістки у квартирі. Позивачка доглядала свекруху до смерті та поховала. Після її смерті продовжує проживати у квартирі АДРЕСА_6 разом з дочкою.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У пункті 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» ЄСПЛ визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зав`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.

Принцип пропорційності у розумінні Європейського суду з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 61, ст.ст. 64, 65 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Аналогічна позиція викладена у постанові ВС у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.06.2022 у справі № 754/14628/17 (провадження № 61-10210св21

Зважаючи на викладене, беручи до уваги обставини справи, тривалість проживання позивача з наймачем, суд доходить висновку, що позивач вселились у спірну квартиру з дотриманням вимог ст.ст. 64, 65 ЖК України, тобто є членом сім`ї наймача, тому позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 18, 61, 64, 65 ЖК України, ст.ст. 3, 10-13, 76-81, 89, 95, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ) до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради (м. Чернігів, вул. Магістратська, 7, ) про визнання членом сім`ї наймача - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ) членом сім`ї наймача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у жилому приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_6 .

Рішення може бути оскаржено до Чернігівської апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 29.08.2022

Головуючий - суддя І. В. Яременко