УХВАЛА

Іменем України

08.09.2022 Справа №607/9074/22 Провадження № 2-з/607/110/2022

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Максим`юк Я.Е.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики. Ціна позову 58000 грн.

Одночасно з пред`явленням даного позову позивач подала заяву про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що даний позов є позовом майнового характеру. При цьому відповідачі ухиляються від виконання боргових зобов`язань перед позивачем, відтак остання вважає, що є необхідним вжиття заходів забезпечення позову. За таких підстав відповідно до ст. 150 ЦПК України ОСОБА_1 просить: 1) накласти арешт та заборонити відчужувати ОСОБА_2 земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: с/р Литвинівська Підгаєцького району Тернопільської області, кадастровий номер :01:002:0003, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 2) накласти арешт та заборонити відчужувати ОСОБА_3 2/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала заяву про забезпечення позову та просила заяву задовольнити повністю. Пояснила, що відповідачі протягом тривалого часу ухиляються від виконання своїх зобов`язань за договором позики, предметом якого є 58000 грн. Указане стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення коштів за договором позики. При цьому заявник вважає, що відповідачі ухилятимуться від виконання рішення суду у разі задоволення позову. Указане, на думку заявника, підтверджується наявністю іншої цивільної справи за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики. Вказала, що просить застосувати заходи забезпечення і щодо земельної ділянки, і щодо частки квартири тому, що на момент виконання судового рішення, прийнятого у цій цивільній справі, частина даного майна вже може бути обтяжена, що призведе до неможливості виконання судового рішення та порушення її прав. Пояснила, що в усному порядку вживала заходів щодо встановлення вартості такого майна і з`ясувала, що орієнтовна вартість земельної ділянки 9000-12000 грн, а 2/5 часток квартири до 120000 грн. Вважає, що після сплати усіх зборів такі кошти у повній мірі можуть забезпечити виконання судового рішення. Зазначила, що просить застосувати одночасно два види забезпечення позову, а саме: арешт та заборону відчужувати майно, оскільки таке право надане їй законом.

Заслухавши доводи заявника та дослідивши зміст заяви і додані до неї документи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України. Так, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Також відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Суд встановив, що предметом позову ОСОБА_1 є стягнення коштів за договором позики від 17.07.2021. Ціна позову становить 58000 грн.

Таким чином виконання у майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матимуть відповідачі фінансову (грошову) можливість для виконання рішення суду. Відтак застосування заходів забезпечення позову в межах заявлених позовних вимог безпосередньо пов`язане з предметом позову.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 278266537 від 06.10.2021 ОСОБА_3 на праві приватної власності належить 1/5 частка та на праві спільної часткової власності належить ще 1/5 частка квартири загальною площею 58,4 кв. м, житловою площею 41,3 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Також з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 154525895 від 30.01.2019 вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0003, яка знаходиться за адресою: с/р Литвинівська Підгаєцького району Тернопільської області.

Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, зокрема, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (п. 77, Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Разом з тим у постанові від 11.05.2022 у справі № 317/2155/21 Верховний Суд зазначив таке:

«Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову, однак їх одночасне застосування не відповідає вимогам закону.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, апеляційний суд не мотивував у чому полягає необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії, пов?язаних з переходом права власності на спірне майно (відчуження), одночасно із вжиттям заходів забезпечення позову шляхом арешту вказаного майна.

Ураховуючи, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача у разі існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду, якщо воно буде прийнято на користь позивача, які мають бути співмірними з негативними наслідками, що можуть настати від вжиття цих заходів, а також конкретні обставини зазначеної справи, Верховний Суд вважає, що достатнім та ефективним способом забезпечення позову є заборона відчуження спірного нерухомого майна, а тому оскаржувана ухвала апеляційного суду в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій, пов`язаних з переходом права власності на спірне нерухоме майно (відчуження) є законною та обґрунтованою.».

З урахуванням вказаного висновку Верховного Суду суд вважає, що заборона відчуження належного відповідачам нерухомого майна буде співмірною заявленим позовним вимогам, спроможна забезпечити виконання судового рішення у разі задоволення позову, не покладатиме надмірний тягар на власників майна та не буде порушувати їхніх прав на володіння та користування нерухомим майном.

Водночас незастосування такого заходу забезпечення позову створює реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання рішення суду, а також може ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача.

При цьому суд не вважає доведеною необхідність застосування одночасно із забороною відчуження майна і накладення арешту на таке майно.

Відтак суд вважає співмірним та справедливим, а також таким, що відповідатиме реальному захисту прав та інтересів позивача, вжиття заходів забезпечення позову шляхом: 1) заборони власнику ОСОБА_2 відчужувати земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: с/р Литвинівська Підгаєцького району Тернопільської області, кадастровий номер :01:002:0003, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 2) заборони відчужувати власнику ОСОБА_3 2/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Також заявник надала суду докази належності їй на праві власності квартири АДРЕСА_2 , а тому станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст. 149-154, 157, 260-261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, а саме: земельної ділянки площею 0,5541 га, яка знаходиться за адресою: с/р Литвинівська Підгаєцького району Тернопільської області, кадастровий номер :01:002:0003, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, а саме: 2/5 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

У іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити ОСОБА_1 та направити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), Тернопільському відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Тернопільської міської ради, відділу державної реєстрації Тернопільської районної державної адміністрації до виконання.

Роз`яснити, що оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк пред`явлення ухвали до виконання 3 (три) роки.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Стягувач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Боржник: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

СуддяІ. В. Марциновська