Справа №522/5278/21
Провадження №2/522/1512/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Кулябко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ «Державний ощадбанк України» в особі філії Одеське обласне управління, третя особа: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Державний ощадбанк України» в особі філії Одеське обласне управління, про визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя, скасування обтяжень, у якому позивачка просила визнати за нею право власності на Ѕ частку спільного сумісного майна подружжя, а саме:

-однокімнатної квартири АДРЕСА_1 ;

-автомобіля марки OPEL ASTRA, державний номер НОМЕР_1 ;

-скасувати накладені обтяження, накладені Приморським відділом виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 49997992, видана 11.01.2016 р.

В обґрунтування позову вказала, що з 29.09.2000 року перебуває у зареєстрованому з ОСОБА_3 шлюбі. За час сумісного проживання у шлюбі подружжям придбано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , автомобіль марки OPEL ASTRA, державний номер НОМЕР_1 . Вказує, що на підставі ст. 60 СК України, виходячи із рівності часток у спільному майні подружжя, вважає, що їй належить по Ѕ частині спільного майна подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_3 помер. За час свого життя, чоловік уклав з ВАТ «Державний ощадний банк України» договір поруки №1 від 16.08.2007 року до кредитного договору №1851 між ОСОБА_4 та банком, тобто, її чоловік взяв на себе обов`язки поручителя за отриманий кредит іншою особою. Про наявність такого договору, вона дізналася лише після смерті чоловіка. Станом на день звернення до суду накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, при цьому, при накладенні обтяження не враховано, що Ѕ частина майна належить їй на праві спільної сумісної власності подружжя. Після смерті чоловіка, спадкоємицею майна за законом є донька ОСОБА_2 .

До суду в порядку ч.10 ст.187 ЦПК України, 06.04.2021 року надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача.

Суддя з 05.04 по 09.04.2021 року суддя перебувала у відпустці, вказану відповідь суддя отримала 12.04.2021 року.

Ухвалою суду від 14.04.2021 року. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 11.05.2021 року.

У підготовче засідання призначене на 11.05.2021 року ОСОБА_1 не з`явилася, представником позивачки адвокатом Зуєвою І.І. на електронну адресу суду було надано заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутністю та призначити справу до судового розгляду по суті.

У підготовче засідання ОСОБА_2 не з`явилася, надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що не має заперечень проти обставин, викладених в позовній заяві, справу просила справу розглядати за її відсутністю.

У підготовче засідання представник АТ «Ощадбанк» не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила витребувати матеріали спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , справу просила розглядати за відсутністю представника Банку.

Ухвалою суду від 11.05.2021 року витребувано з Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса належним чином завірену копію спадкової справи №71л/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Розгляд справи відкладено на 04.06.2021 року.

01.06.2021 представник АТ «Ощадбанк» - Поплавська О.В. надала суду відзив, в якому просила у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

У підготовчому засіданні 04.06.2021 року були присутні представник позивача ОСОБА_5 , та представник відповідача ОСОБА_6 , ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явилася, розгляд справи відкладено на 12.07.2021 року, у зв`язку з невиконанням ухвали суду від 11.05.2021 року про витребування.

06.07.2021 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява та відповідь на відзив.

У підготовчому засідання 12.07.2021 року були присутні представник відповідача ОСОБА_6 та представник позивача - ОСОБА_7 , яка просила долучити до матеріалів справи уточнену позовну заяву, також просила залучити до участі у справі у якості 3-ої особи Другий Приморський ВДВС.

Протокольною ухвалою задоволено клопотання представника позивача та згідно ст..55 ЦПК України залучено Другий Приморський ВДВС у м.Одесі ПМУ МЮ (м.Одеса) у якості третьої особи на відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору, прийнято уточнену позовну заяву та відповідь на відзив. У зв`язку з невиконанням ухвали суду від 11.05.2021 року про витребування та залучення 3-ої особи, розгляд справи відкладено на 30.08.2021 року.

З 26.07.2021 року по 20.08.2021 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у відпустці.

У підготовчому засіданні 30.08.2021 року були присутні представник позивача - ОСОБА_7 та представник відповідача ОСОБА_6 , розгляд справи відкладено на 04.10.2021 року, у зв`язку з невиконанням ухвали суду про витребування спадкової справи і відсутності повідомлення третьої особи.

У підготовче засідання призначене на 04.10.2021 року з`явилася представник відповідача ОСОБА_6 , інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, представник позивача - ОСОБА_7 на електронну адресу суду надала заяву про відкладення у зв`язку з хворобою, розгляд справи відкладено на 08.11.2021 року.

У підготовче засідання призначене на 08.11.2021 року з`явилася представник відповідача ОСОБА_8 , інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, представник позивача - ОСОБА_7 на електронну адресу суду надала заяву про відкладення у зв`язку з хворобою.

Протокольною ухвалою, у зв`язку з невиконанням ухвали суду про витребування доказів, та враховуючи клопотання адвоката Зуєвої І.В., розгляд справи відкладено на 22.11.2021 року.

16.11.2021 року на виконання ухвали суду від 11.05.2021 року з Приморської державної нотаріальної контори у м.Одеса на адресу суду надійшла копія спадкової справи №71л/2018 до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У підготовче засідання призначене на 22.11.2021 року з`явилася представник позивача ОСОБА_5 , позов підтримала, просила задовольнити, проти закриття підготовчого засідання по справі та призначити її до розгляду по суті не заперечувала.

Представник відповідача ОСОБА_8 у підготовчому засіданні позов не визнала в повному обсязі, проти закриття підготовчого засідання по справі та призначити її до розгляду по суті не заперечувала.

Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Заяв, клопотань щодо розгляду справи за їх відсутністю суду не було надано.

Ухвалою суду від 22.11.2021 року підготовче засідання закрито та призначено до судового розгляду по суті на 20.01.2022 р.

В судове засідання 20.01.2022 р. з`явилися представник позивачки адвокат Зуєва І.І. та представник АТ «Державний ощадбанк України» в особі філії Одеське обласне управління, відповідачка ОСОБА_2 та третя особа в судове засідання не прибули, про причини не явки суд не повідомляли.

Представник позивачки пояснила, що з 29.09.2000 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Під час перебування у шлюбі ними придбано однокімнатну квартиру та автомобіль. Вказує, що на підставі ст. 60, 63, 69 СК України вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловік позивачки ОСОБА_4 помер. За життя ним було укладено із банком договір поруки 16.08.2007 р. до кредитного договору, укладеним із братом, тобто він був поручителем та віддав у заставу належну йому частку квартири. Але пізніше з`ясувалося, що наявне обтяження накладене ДВС, а саме накладено арешт на майно померлого, але при накладенні арешту не було враховано, що Ѕ частина майна належить позивачці, а відтак, вважає, що арешт накладений на Ѕ частину позивачки накладений безпідставно.

Представник АТ «Державний ощадбанк України» в особі філії Одеське обласне управління в судовому засіданні 20.01.2022 р. пояснила, що 16.08.2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір та 16.08.2007 р. укладено договір поруки з ОСОБА_3 . Рішенням суду від 29.12.2008 року стягнуто заборгованість за кредитним договором та відкрито виконавче провадження з виконання вказаного рішення, в межах якого було накладено арешт на майно боржника, але постанова від 11.01.2016 р. про накладення арешту відсутня. Позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні.

Судом оголошено перерву у судовому засіданні до 23.02.2022 р.

В судове засідання 23.02.2022 р. з`явилися представник позивачки адвокат Зуєва І.І. та представник АТ «Державний ощадбанк України» в особі філії Одеське обласне управління, відповідачка ОСОБА_2 та третя особа в судове засідання не прибули, про причини не явки суд не повідомляли.

Представник позивачки в судовому засіданні 23.02.2022 р. просила надати час для врегулювання спору мирним шляхом, проти чого не заперечувала представник АТ «Державний ощадбанк України» в особі філії Одеське обласне управління.

Суд ухвалив клопотання представника позивачки задовольнити, розгляд справи відкласти на 29.03.2022 р.

29.03.2022 року через електронну пошту суду представником АТ «Державний ощадбанк України» в особі філії Одеське обласне управління подано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання призначене на 29.03.2022 р. сторони не прибули, про причини не явки суд не повідомляли, розгляд справи відкладено на 24.05.2022 р.

В судове засідання 24.05.2022 р. з`явилися представник позивачки адвокат Зуєва І.І. та представник АТ «Державний ощадбанк України» в особі філії Одеське обласне управління, відповідачка ОСОБА_2 та третя особа в судове засідання не прибули, про причини не явки суд не повідомляли.

В судовому засіданні 24.05.2022 р. представником позивачки адвокатом Зуєвою І.І. заявлено клопотання про відкладення розгляду справи задля надання можливості зробити витяг з реєстру прав власності, нерухомого майна, задля можливого мирного врегулювання спору.

Суд ухвалив клопотання представника позивачки задовольнити, розгляд справи відкласти на 30.06.2022 р.

В судове засідання 30.06.2022 р. з`явилися представник позивачки адвокат Зуєва І.І. та представник АТ «Державний ощадбанк України» в особі філії Одеське обласне управління, відповідачка ОСОБА_2 та третя особа в судове засідання не прибули, про причини не явки суд не повідомляли.

Представником позивачки в судовому засіданні заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки нею витяг з реєстрів рухомого і нерухомого майна ще не зроблено, необхідно буде залучати третю особу.

Представник АТ «Державний ощадбанк України» в особі філії Одеське обласне управління в судовому засіданні заперечувала щодо відкладення розгляду справи, реєстр працює, вважає можливим продовжувати розгляд справи.

Суд, приймаючи до уваги, що розгляд попередньої справи затягнувся, вирішив задовольнити клопотання представника позивачки та оголосити перерву в судовому засіданні на 01.09.2022 року.

01.09.2022 року представником позивачки через канцелярію суду подано заяву про закриття провадження у справі в частині вимог про скасування обтяжень, накладеного Приморським відділом виконавчої служби постановою №49997992 у зв`язку із відмовою на тих підставах, що отримана відповідь Другого Приморського відділу державної виконавчої служби про закриття виконавчого провадження. Наслідки відмови від позову роз`яснені.

01.09.2022 року представником позивачки через канцелярію суду подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, у якому просила встановити додатковий строк на подання доказів та залучити до матеріалів справи відповідь Другого Приморського відділу державної виконавчої служби на адвокатський запит з додатками; докази відправлення доказів відповідачу.

В судове засідання 01.09.2022 р. з`явилися представник позивачки адвокат Зуєва І.І. та представник АТ «Державний ощадбанк України» в особі філії Одеське обласне управління, відповідачка ОСОБА_2 та третя особа в судове засідання не прибули, про причини не явки суд не повідомляли.

В судовому засіданні 01.09.2022 р. представник позивачки підтримала подану заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із відмовою від частини позовних вимог, просила закрити провадження у справі в цій частині. Крім того, просила поновити строк на подачу доказів та їх прийняття, оскільки отримала відповідь ДВС на її запит та відповідь від нотаріуса від 14.07.2022 р.

Представник АТ «Державний ощадбанк України» в особі філії Одеське обласне управління в судовому засіданні не заперечувала проти долучення доказів та про закриття провадження в частині позовних вимог.

Суд на місці ухвали задовольнити клопотання представника позивачки, на підставі ст. 76-83, 120-124, ч. 1 ст. 127, 222 ЦПК України поновити строк на подання доказів та прийняти та долучити до матеріалів справи докази.

Ухвалою суду від 01.09.2022 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Зуєвої І.І. про закриття провадження у справі в частині вимог задоволено, прийнято відмову представника ОСОБА_1 адвоката Зуєвої І.І. від частини позовних вимог про скасування накладених обтяжень, накладених Приморським відділом виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 49997992, видана 11.01.2016 р., пред`явлених до ОСОБА_2 , АТ «Державний ощадбанк України» в особі філії Одеське обласне управління, третя особа: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя, скасування обтяжень; провадження у справі в цій частині закрито.

Представник позивачки адвокат Зуєва І.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, вказала, що нотаріус відмовляє позивачці у видачі свідоцтва про право власності на Ѕ частину квартири та автомобіля, в той час, як вказане є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки було придбано у період шлюбу.

Представник АТ «Державний ощадбанк України» в особі філії Одеське обласне управління в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову, Надані в минулому судовому засіданні пояснення щодо позову підтримала. Звертала увагу, що у відмові нотаріуса не вказано про відмову у видачі свідоцтва на Ѕ частину транспортного засобу.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 вересня 2000 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 зареєстровано шлюб, внаслідок чого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_10 , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 20.09.2000 року (а.с. 8).

За договором купівлі-продажу від 14.02.2007 року ОСОБА_4 придбав квартиру АДРЕСА_1 ; житловою площею 21,7 кв.м, загальною площею 24,4 кв.м, що підтверджено договором купівлі-продажу посвідченим державним нотаріусом Одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В. та зареєстрованим у реєстрі за №3-378 (а.с. 10).

Право власності за ОСОБА_4 на вищевказану квартиру зареєстровано 28.02.2007 року, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» №13729808 (а.с. 20).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ОСОБА_4 є власником транспортного засобу марки OPEL ASTRA, 2008 року випуску, 10.05.2008 року реєстрації. Свідоцтво містить особливу відмітку: відчуження заборонено без дозволу ВАТ «Райффайзен банк Аваль» (а.с. 11).

16.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №1851-н, за п. 1.1 якого, банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору кредит в сумі 221000.00 грн., а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 221000,00 грн., сплатити проценти за користування кредитом в сумі 17% річних та комісійні винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначені договором (а.с. 55-57).

За п. 1.3 договору, кредит надається шляхом перерахування коштів у національній валюті з кредитного рахунку позичальника на поточний рахунок продавця товару, на підставі платіжного доручення позичальника, для здійснення виплати за БАЗ А07+.23, 2007 р.в., за договором купівлі-продажу від 16.08.2007 року, укладеним між позичальником та продавцем транспортного засобу.

16.08.2007 року між ОСОБА_4 та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №1 до кредитного договору №1851-н, за п. 1.1 якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором №1851-н від 16.08.2007 р., а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (а.с. 58).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 01.10.2018 року виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в одеській області (а.с. 9).

За матеріалами спадкової справи №71л/2018 заведеної Приморською державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 встановлено, що 26.11.2018 р. від ОСОБА_1 надійшла заява про прийняття спадщини після смерті чоловіка та про те, що вона претендує на виділ видачу свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя (а.с. 108-127). Таким чином вона є єдиним спадкоємцем.

14.07.2022 року за вих. №71л/2018/02-14 державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Арабаджи К. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Згідно з ч. 1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1,2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 60 СК України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Положення ч. 1 ст. 70 СК України, п. 30 постанови Пленуму вказують на те, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до абз. 3 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкриття після нього спадщини.

В той же час, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави вважати, що в разі смерті співвласника майна, що перебуває в спільній сумісній власності, частки кожного з співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

За змістом частини першої статті 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Відповідно до пункту 4.15. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутні заборони або арешту цього майна.

Пункт 4.21 глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій передбачає, що при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя.

Згідно до роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав (пункт 17), розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (стаття 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII"Про приватизацію державного житлового фонду").

Таким чином, оскільки спільне майно (квартира та автомобілі) придбані за час шлюбу, який на момент смерті ОСОБА_3 розірваний не був, то суд приходить до висновку що воно належить померлому та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності.

Зважаючи на приписи ст. 60, 69,70 СК України, ст.ст. 368, 370 ЦК України, частки кожного із співвласників є рівними і дорівнюють 1/2 частці, отже, позивачка має право на 1/2 частину спільного майна як один із подружжя, як частку спільного сумісного майна подружжя.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога позивачки щодо визнання за нею права власності як спільної сумісної власності подружжя на Ѕ частку спільного сумісного майна подружжя на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 24,4 кв.м, житловою площею 21,7 кв.м. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

В той же час, судом встановлено, що нотаріусом відмовлено позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні лише на квартиру, нотаріус не відмовляв позивачці у видачі свідоцтва на автомобіль.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи роз`яснення, викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд дійшов висновку, що позивачка ОСОБА_1 повинна була спочатку звернутись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину як спадкоємець, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, звертатись до суду за захистом свого порушеного права. Натомість матеріали справи не містять відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на частку автомобіля.

Тобто, вимоги позивачки в частині визнання за нею права власності на частку в спільному майні подружжя на автомобіль є передчасними, оскільки відсутність відмови нотаріуса у вказаному питанні унеможливлює розгляд питання щодо визнання за нею такого права.

З огляду на викладене вище, суд дійшов про часткове задоволення позову.

Керуючись с.11, 15-16, 316, 318, 321, 328, 364-365 ЦК України, ст. 57-59, 60-63, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст.2, 4, 12, 13, 43-44, 49, 76 - 81, 82, 83, 89, 90, 95, 133, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ «Державний ощадбанк України» в особі філії Одеське обласне управління, третя особа: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання права власності на частку спільного сумісного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності на Ѕ частку спільного сумісного майна подружжя на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 24,4 кв.м, житловою площею 21,7 кв.м.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 05 вересня 2022 року.

Суддя: Л.В. Домусчі