ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2022 року м. Чернівці Справа № 725/2094/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.,

секретар: Тодоряк Г.Д.,

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: Чернівецька міська рада,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 червня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Нестеренка Є.В., дата виготовлення повного тексту ухвали суду невідома, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 починаючи з 2005 року по день смерті останнього.

В обґрунтування вимог посилався на те, що встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, оскільки такий необхідний для прийняття спадщини. Оформити спадкові права на спадкове майно в позасудовому порядку є неможливим, а тому з урахуванням того, що заявник належним чином прийняв спадщину, так як проживав зі спадкодавцем понад п`ять років до моменту смерті, - просив заяву задовольнити.

Вказував, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає.

Чернівецька міська рада як заінтересована особа заперечувала щодо задоволення заяви, оскільки заявник не надав жодного доказу, який підтверджував би факт постійного проживання зі спадкодавцем, а останній не вирішив долю свого майна. ОСОБА_1 претендує на житловий будинок по АДРЕСА_1 , з чого вбачається існування спору про право.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24.06.2022 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , Провадження №22-ц/822/640/22

просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вказує, що метою звернення ОСОБА_1 із вказаною заявою про встановлення юридичного факту є встановлення обставин, необхідних для прийняття спадщини останнім після смерті ОСОБА_3 .

Наголошує, що спір про право відсутній, так як у померлого були наявні правовстановлюючі документи на майно, а тому у разі встановлення такого факту спадкоємець має право на отримання спадщини без судового рішення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які прийняли участь в судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог приходить наступного висновку.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржувана ухвала мотивована наступним.

Суд першої інстанції посилається на те, що метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, заінтересована особа Чернівецька міська рада оспорює таке право, що свідчить про наявність спору про право.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 19.03.2022 року (а.с.6).

З копії паспорта громадянина України НОМЕР_2 ОСОБА_1 зареєстрований в с. Шубранець Заставнівського району (а.с.5).

Встановлення факту проживання на підставі поданого письмового доказу необхідно для віднесення заявника до кола спадкоємців за законом. (а.с.24-25).

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (ч.4 ст.315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Наявність спору про право повинна встановлюватись за ознакою можливого заперечення суб`єктивного права особи на майно померлої особи.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати КЦС від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 зазначено, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові ВП ВС від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 вказано, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте, не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів».

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

В силу ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За приписами ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням (ч.1, 3 ст.1277 ЦК України).

Отже, за умови відсутності спадкоємців за заповітом та законом, усунення спадкоємців від спадщини, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття спадщина може перейти до територіальної громади на підставі рішення суду.

Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 з 2005 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для віднесення його до кола спадкоємців четвертої черги, зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця.

У відзиві, поданому до суду першої інстанції, Чернівецька міська рада висловлювала свої заперечення щодо задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки заперечує факт, за встановленням якого останній звернувся до суду.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки між сторонами виникає спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України, оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 пов`язується із наступним вирішенням спору про право, яке породжується в разі задоволення такого звернення, тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.

Подібні висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 13 жовтня 2021 року в справі №159/858/20, від 12 січня 2022 року в справі №227/2188/21 від 24 червня 2022 року в справі №337/3395/21 та від 18 липня 2022 року в справі №755/9100/18.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність інших спадкоємців померлого ОСОБА_3 не впливають на правильність висновків судів про залишення заяви без розгляду, оскільки це не спростовує можливості внаслідок цього переходу прав до територіальної громади, і такі обставини підлягають встановленню в загальному порядку з урахуванням положень ст.1277 ЦК України.

Висновок суду першої інстанції про наявність спору є обґрунтованим та відповідає нормам цивільного процесуального закону. Заява про встановлення факту проживання однією сім`єю може розглядатися за правилами окремого провадження у разі відсутності спору, водночас у справі, яка переглядається, Чернівецька міська рада заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_1 .

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 з метою захисту своїх прав та інтересів не позбавлений можливості звернутись до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Лисак І.Н.

Судді: Височанська Н.К.

Половінкіна Н.Ю.