Номер провадження: 22-ц/813/6925/22
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів:Таварткіладзе О.М., Заїкіна А. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12.04.2022 року про повернення зустрічної позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

В провадженні Малиновського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

12 квітня 2022 року представником відповідача до суду подано зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, а такорж клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання зустрічного позову.

У відкрите підготовче судове засідання, призначене на 12 квітня 2022 року сторони та їх представники не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.04.2022 року клопотання представника ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на подання зустрічного позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди - залишено без задоволення.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди - повернуто відповідачу.

Не погоджуючись з вище вказаною ухвалою суду 22.04.2022 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу відповідно до вимог якої, апелянт просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12.04.2022 року та повернути матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, при висновках суду які не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено йому у поновленні строку на подання зустрічної позовної заяви, грубо порушено норми процесуального права, що призвело до формального підходу щодо вирішення питання про поновлення процесуального строку та відповідно - неповного з`ясування обставин. які призвели до затримки подання такої заяви.

Також апелянт наголошує на тому, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та офіційним введенням військового стану на всій території України Президентом України, Верховним судом 04 березня 2022 року було надано роз`яснення щодо особливостей здійснення правосуддя на час введення воєнного стану, зазначивши в тому числі і те, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.05.2022 року було відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12.04.2022 року про повернення зустрічної позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.08.2022 року справу було призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити враховуючи наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що представником відповідача не обґрунтовано жодним належним та допустимим доказом поважності причини пропуску строку на подання зустрічного позову та/або відсутності можливості подання зустрічного позову у встановлений судом строк.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Основним Законом України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини 1, 2 статті 55 Конституції України). Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини гарантії регламентовані, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі "Делькур проти Бельгії" від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі "Гофман проти Німеччини" від 11 жовтня 2001 року).

12 квітня 2022 року представником відповідача до суду подано зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди. У зустрічній позовній заяві містилось клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання зустрічного позову.

У відкрите підготовче судове засідання, призначене на 12 квітня 2022 року сторони та їх представники не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Суд першої інстанції вивчивши зустрічну позовну заяву, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що зустрічна позовна заява підлягає поверненню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідно до ст. 191 ЦПК України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Встановлено, що в ухвалі про відкриття провадження від 01 листопада 2021 року визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

З матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_1 отримав копію ухвали про відкриття провадження та позов з додатками 14 лютого 2022 року, що підтверджується розпискою (а.с. 45). Тобто строк пред`явлення зустрічного позову сплив 01 березня 2022 року.

Крім того, відповідач у поданій ним зустрічній позовній заяві посилається на запровадження воєнного стану на території України, та відповідно просив суд поновити строк на подання зустрічної позовної заяви.

Крім того, в поданій апеляційній скарзі, відповідач звертає увагу суду апеляційної інстанції, що тільки після 28 березня 2022 року головою Малиновського районного суду м. Одеси було видано розпорядження № 7-р/с відповідно до якого стало передбачено провадження судових засідань в справах які не є невідкладними. З огляду на зазначене, саме з цієї дати була поновлена робота прийому громадян.

Апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на судовий захист, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

На зазначене вище суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов передчасного висновку про повернення заяви.

Крім того, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Основною складовою права на суд є право доступу до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на наведене, з метою уникнення порушення ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, колегія суддів вважає, що надмірний формалізм у вказаній справі, з урахуванням предмету спору, може позбавити заявника права на належний захист його прав та інтересів.

Отже, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу І Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, суд повинен прийняти в останній інстанції рішення про дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 розділу І Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами й поставленою метою (див. рішення від 12 липня 2001 року у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини").

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" від 12 березня 2009 року (остаточне 12 червня 2009 року) за заявою N 20347/03 у § 35 зазначено, що, "... якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з`ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (див. рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, N 93, сс. 2425, п. 57)".

На підставі вищезазначеного, ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, тому відповідно ст.379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 268, ст. 374, 379, 382, 381-389 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12.04.2022 року - скасувати та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Головуючий: О. В. Князю

О.М. Таварткіладзе

Судді: А. П. Заїкін