Номер провадження: 22-ц/813/2995/22
Справа № 491/1128/14
Головуючий у першій інстанції Чернецька Н. С.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду у складі колегії::

Головуючого - Гірняк Л.А.

суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря - Дерезюка В.В.,

представника позивача - Бурдеги Р.В. (поза межами приміщення суду);

представника відповідача - ОСОБА_3 (поза межами приміщення суду),

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Одесі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Украгросоюз ЛТД» на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 02 березня 2021 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Украгросоюз ЛТД» до ОСОБА_1

- про відшкодування матеріальної шкоди, -

встановила:

ПРОЦЕДУРА

Короткий зміст позовних вимог

10 вересня 2014 року дочірнє підприємство «Украгросоюз» (далі по тексту - ДП «Украгросоюз»), яке під час розгляду справи змінило назву на Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгросоюз ЛТД» (далі по тексту - ТОВ «Украгросоюз ЛТД»), звернулося з позовом до ОСОБА_1 , який 04.03.2019 уточнило та просило стягнути з неї на користь ТОВ «Украгросоюз ЛТД» матеріальну шкоду у розмірі 689618,20 грн. та судові витрати, понесені при розгляді даної справи (а.с.48-50 т.2).

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі державного акту на право власності на землю ІV-ОД № 055760 ОСОБА_1 належить земельна ділянка, розташована на земельному масиві АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 - земельна ділянка, розташована на земельному масиві АДРЕСА_2 підставі державного акту на право власності на землю ІV-ОД № 055759.

01.10.2008 ДП «Украгросоюз» уклало договір оренди землі з ОСОБА_1 , а 30.09.2008 - уклало договір оренди землі з ОСОБА_2

03.12.2008 ДП «Украгросоюз» та ОСОБА_1 , а 01.12.2008 ДП «Украгросоюз» та ОСОБА_2 уклали додаткові договори до зазначених договорів оренди землі на строк до 31.12.2018, які у повній відповідності до чинного законодавства України були зареєстровані відділом Держкомзему у Ананьївському районі Одеської області 30 серпня 2008 року та 20 серпня 2012 року.

За весь період оренди землі орендна плата сплачувалась у повному обсязі та у строки, передбачені договором, будь-яких претензій у орендодавця до орендаря стосовно виконання умов договору оренди не виникало. В порушення приписів ст. 24 Закону України «Про оренду землі» та положень п. 29 договору про оренду землі, без будь-якого попередження, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 навесні 2014 року самовільно зайняли орендовані їх підприємством земельні ділянки та проводили там польові роботи.

Позивач зазначає, що в результаті протиправних дій відповідача йому завдано матеріальної шкоди, яка складається з неотриманих доходів за 2014-2018 роки в розмірі 683952,21грн., та ним понесені прямі витрати по земельним ділянкам на загальну суму 5665,99грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 02 березня 2021 року у задоволенні позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Украгросоюз ЛТД» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 належить:

- земельна ділянка загальною площею 3,51 га, яка розташована на території Долинської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 055760, виданого 23 липня 2002 року головою Долинської сільської Ради народних депутатів - ОСОБА_4;

- земельна ділянка площею 3,72 га, яка знаходить на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину, яку вона прийняла у спадщину після померлого ОСОБА_2 , та яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ОД № 055759, виданого на підставі рішення 9 сесії ХХІІІ скликання Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області №5 від 30.01.2001 та зареєстрованого 23.07.2002 за № 532, у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Кадастровий номер земельної ділянки - :01:001::0364. Цільове призначення (використання) земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Також судом встановлено, що 01.10.2008 ДП «Украгросоюз» уклало договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_1 , а 30.09 2008 ДП «Украгросоюз» уклало договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_2 , при укладенні яких сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов оренди землі. Договори складені у належній формі і підписані сторонами. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передали земельні ділянки в оренду на підставі актів прийому-передачі земельних ділянок. Сторони приступили до виконання цих договорів оренди, тому реально настали правові наслідки відповідно до умов договору, так як позивач користувався земельними ділянками, а відповідач отримувала орендну плату, що сторонами не оспорюються.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що підставою для стягнення збитків, заподіяних внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, є ст.ст. 156, 211 Земельного кодексу України, з урахуванням роз`яснень пункту 12 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», а визначення розміру збитків, завданих землекористувачам, передбачено Порядком визначення і відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19 квітня 1993 року №284, та визначається комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Також суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення в повному обсязі, як не обґрунтовані та такі, що не знайшли свого підтвердження, який обґрунтував тим, що:

- надані позивачем розрахунки збитків та недоотриманих доходів зроблені самостійно, тобто є теоретичними, побудованими на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснював протиправні дії;

- хоча надані позивачем акти обстеження земельних ділянок № 03/09/14/1 від 03.09. 2014 та № 03/09/14/2 від 03.09.2014 і підтверджують, що на орендованих позивачем земельних ділянках відповідачі самовільно проводили польові роботи, проте з розрахунків збитків від 10.09.2014 року, видаткових накладних на паливо, актів здачі - прийняття робіт, видаткових накладних на аміачну селітру та облікових листів тракториста - машиніста № 5 від 31.08.2013, 0 від 30.04.2013, 4 від 31.10.2013, 2 від 31.07.2013, 2 від 31.07.2013 не вбачається, що роботи проводились на полі НОМЕР_3 земельних ділянках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , які належать відповідачу ОСОБА_1 , тобто ці документи не підтверджують прямі витрати позивача по земельним ділянкам на загальну суму - 5665,99 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 02 березня 2021 року, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин справи, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Украгросоюз ЛТД» матеріальну шкоду в розмірі 689 618,20 грн.

В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що:

- надані розрахунки неотриманих доходів, копії актів обстеження земельних ділянок, витраи по пшениці та гороху, а також копії листа Управління статистики в Котовському районні Одеської області про середні показники урожайності земельних ділянок 2014-2018 підтверджують позовні вимоги;

- з 2014 року і до 31 грудня 2018 року ОСОБА_1 самовільно зайняла та обробляла спірні земельні ділянки всупереч укладених договорів оренди, що підтвердили в суді першої інстанції її представники;

- Ананьївська районна державна адміністрація Одеської області знаходиться в стані припинення і не мала повноважень щодо створення комісії для розрахування збитків на спірних земельних ділянках у зв`язку з передачею повноважень до об`єднаних територіальних громад у зв`язку зі змінами до Закону України «Про місцеві державні адміністрації» у 2020 році;

- довідки з статистики, акти огляду земельних ділянок, акти надання послуг, довідки про середню урожайність і ціни реалізації продукції, а також надані ним розрахунки збитків від 10.09.2014 року, видаткові накладні на паливо, акти здачі - прийняття робіт, видаткові накладні на аміачну селітру та облікові листи тракториста - машиніста № 5 від 31.08.2013, 0 від 30.04.2013, 4 від 31.10.2013, 2 від 31.07.2013, 2 від 31.07.2013 підтверджують розрахунок упущеної вигоди та понесені витрати на земельних ділянках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 на полі НОМЕР_3, про що неодноразово зазначалося на судових засіданнях.

Фактичні обставини та оцінка апеляційного суду

Судова колегія, заслухавши в режимі відеоконференції доповідь судді-доповідача та пояснення сторін та їх представників, обговоривши та перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, прийшла до наступного.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що відповідач ОСОБА_1 є власником:

- земельної ділянки НОМЕР_2 пл.3,51 га, що розташована на території Долинської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 055760, виданого 23 липня 2002 року головою Долинської сільської Ради народних депутатів - ОСОБА_4, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 531, та актом про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі від 06 лютого 2011 року (а.с.16-18 т.1);

- земельної ділянки пл.3,72 га, що розташована на території Долинської сільської ради на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом (реєстровий № 388), виданим приватним нотаріусом Ананьївського районного нотаріального округу Одеської області Воробйовим А.О. 26.11.2015, яка належала померлому відповідачу ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 055759, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 532, (а.с.186 т.1).

01.10.2008 відповідач ОСОБА_1 (Орендодавець) та ДП «Украгросоюз» (Орендар) уклали договір оренди землі строком на 5 років, відповідно до умов якого Орендар надає, а Орендодавець приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 3,51 га сільськогосподарського призначення на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, яка знаходиться: масив № НОМЕР_3 , поле № НОМЕР_1 (а.с.9-12 т.1).

03.12.2008 ці ж сторони уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 01.10.2008, відповідно до умов якого визначили строк договору до 31.12.2018 (а.с.13 т.1).

Зазначений договір та додаткова угода до нього зареєстровані відділом Держкомзему у Ананьївському районі Одеської області 30 серпня 2012 року.

30.09.2008 відповідач ОСОБА_2 (Орендодавець) та ДП «Украгросоюз» (Орендар) уклали договір оренди землі строком на 5 років, відповідно до умов якого Орендар надає, а Орендодавець приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 3,72 га сільськогосподарського призначення на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, яка знаходиться: масив № НОМЕР_3 , поле № НОМЕР_2 (а.с.61-65 т.1).

01.12.2008 ці ж сторони уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 30.09.2008, відповідно до умов якого визначили строк договору до 31.12.2018 (а.с.66 т.1).

Зазначений договір та додаткова угода до нього зареєстровані відділом Держкомзему у Ананьївському районі Одеської області 20 червня 2012 року.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнавали факт укладення ними договорів оренди з позивачем ДП «Украгросоюз» під час розгляду справи, що у відповідності до вимог ст.82 ч.1 ЦПК України є підставою для визнання цього факту таким, що не підлягає доказуванню.

Проте, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не визнавали факт укладення додаткових угод до цих договорів з позивачем ДП «Украгросоюз», мотивуючи таке невизнання тим, що не підписували їх.

Судова колегія не приймає на увагу ці доводи, оскільки відповідно до ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, яка полягає в тому, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Додаткова угода від 03.12.2008 до договору оренди землі від 01.10.2008 та додаткова угода від 01.12.2008 до договору оренди землі від 30.09.2008 не визнані судом недійсними з підстав їх не підписання відповідачами, отже є правомірними та дійсними, та підлягають виконанню сторонами, що їх уклали.

Згідно з пунктом 1 ч.2 ст.11, ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів.

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктом 4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Згідно з пунктами 29 цих договорів орендодавець прийняв на себе обов`язок не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися земельною ділянкою.

Суд першої інстанції на підставі актів обстеження земельних ділянок № 03/09/14/1 від 03.09.2014 (а.с.20 т.1) та № 03/09/14/2 від 03.09.2014 (а.с.71 т.1) встановив, що з боку відповідачів мало місце самовільне зайняття спірних земельних ділянок під час дії договорів оренди від 30.09.2008 та від 01.10.2008, на яких вони проводили на них польові роботи, що мало наслідком неможливість ДП «Украгросоюз» використовувати земельні ділянки за цільовим призначення.

Судова колегія вважає такий висновок суду першої інстанції вірним та зазначає, що цей факт підтверджує, що з боку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мало місце порушення пунктів 29 договорів оренди землі від 30.09.2008 та від 01.10.2008, які вони уклали з ДП «Украгросоюз».

Згідно з пунктами 24 договору оренди від 01.10.2008 та договору оренди від 30.09.2008 орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання орендодавцем зобов`язань, передбачених цими договорами.

Збитками вважаються:

- фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв`язку з невиконанням або неналежним виконання умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права;

- доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

Отже, у зв`язку з порушенням умов договору відповідачем позивач набув право вимагати від ОСОБА_1 як сторони договору оренди від 01.10.2008 та правонаступника прав та обов`язків померлого ОСОБА_2 за договором оренди від 30.09.2008 відшкодування збитків, передбаченого пунктами 24 цих договорів оренди.

Згідно з пунктами 25 цих договорів розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних.

Тобто, доведення розміру фактичних витрат орендаря покладається на позивача ТОВ «Украгросоюз ЛТД» відповідно до умов п.25 договорів оренди землі та ч.3 ст.623 ЦК України.

На підтвердження розміру фактичних збитків та неотриманих доходів позивач надав розрахунок збитків та неотриманих доходів по земельній ділянці НОМЕР_1 пл.3,51 га, масив НОМЕР_3 від 10.09.2014 (а.с.21), уточнений ним же у зв`язку з помилкою 23.10.2014 (а.с.29 т.1) та розрахунок збитків та неотриманих доходів по земельній ділянці НОМЕР_2 пл.3,72 га, масив № НОМЕР_3 від 10.09.2014 (а.с.72), уточнений ним же у зв`язку 23.10.2014 (а.с.86 т.1), а також розрахунок упущеної вигоди 2014-2018 р.р. по земельній ділянці № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , поле НОМЕР_3, пл.3,51 га на суму 332 043,19 грн. (а.с.51 т.3) та розрахунок упущеної вигоди 2014-2018 р.р. по земельній ділянці № НОМЕР_2 ОСОБА_1 , поле НОМЕР_3, пл.3,72 га на суму 351 909,02 грн. (а.с.52 т.3).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції застосував п. «д» ст.156 ЗК України, відповідно до положень якої власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки, та зазначив, що розмір збитків визначався відповідно до Порядку визначення і відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМУ від 19 квітня 1993 року № 284 (далі - Порядок № 284), згідно якої розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад .

Судова колегія погоджується з доводом апелянта, що застосування цієї норми законодавства до правовідносин сторін, що виникли між сторонами за договорами оренди земельних ділянок, є помилковим, оскільки відповідно до пункту 2 Порядку № 284 комісії утворюються лише для визначення розміру збитків у певних випадках, встановлених пунктом 1 Порядку № 284, відповідно до якого збитки відшкодовуються власникам землі та землекористувачам, які заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Самовільне зайняття земельної ділянки до таких випадків не відноситься.

При цьому судова колегія зазначає, що визначення поняття «тимчасове зайняття земельної ділянки» не є тотожнім поняттю «самовільне зайняття земельної ділянки», оскільки тимчасове зайняття земельної ділянки обумовлено певними обставинами, визначеними пунктом 6 цього Порядку № 284, які є підставою для відшкодування збитків, а самовільне зайняття земельної ділянки - це використання земельної ділянки, зокрема, за відсутності вчиненого правочину щодо такої ділянки, як визначено у ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Укладені договори оренди та додаткові угоди до них не передбачали право відповідачів користуватися спірними земельними ділянками під час дії договорів оренди одночасно с орендарями, отже відповідачі діяли самовільно, за відсутності договору.

Проте, помилковість застосування судом першої інстанції норм матеріального права не спростовує встановлення факту порушення відповідачами обов`язків, що виникають з укладених ними з позивачем договорів оренди.

Судова колегія також позбавлена можливості перевірити та надати оцінку зазначеним розрахункам, оскільки для цього необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Визначення документальної обґрунтованості розрахунків втраченої вигоди станом на день складення розрахунків збитків відноситься до компетенції експертів у галузі експертизи документів про економічну діяльність підприємств й організацій, до цілей та завдань якої відноситься встановлення обґрунтованості втраченої вигоди відповідно до пункту 2 розділу ІІІ «Економічна експертиза» Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 (в редакції наказу Міністерства юстиції України № 1950/5 від 26.12.2012).

Отже, відповідно до ч.1 ст.77, 102 ЦПК України належним доказом обґрунтованості розрахунків втраченої (упущеної) вигоди є висновок експерта.

Відсутність висновку експерта з визначення документальної обґрунтованості розрахунків втраченої вигоди унеможливлює встановлення судом розміру збитків, завданих позивачу невиконанням умов договору оренди з боку відповідачів.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач у суді першої інстанції, користуючись наданими йому правами, не порушував питання про проведення економічної експертизи для підтвердження документальної обґрунтованості зроблених ним розрахунків втраченої вигоди, а тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені позивачем розрахунки упущеної вигоди є теоретичними, побудованими на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснював протиправні дії.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наявні в матеріалах справи такі документи, як довідка, видана головним бухгалтером ДП «Украгросоюз» - ОСОБА_5 про затрати по гороху на 2014 рік, довідка № 31-01-33/95 від 20.10.2014 року, видана управлінням статистики в Котовському районі, видаткові накладні на паливо, акти здачі - прийняття робіт, видаткові накладні на аміачну селітру та облікові листи тракториста - машиніста № 5 від 31.08.2013 року , 0 від 30.04.2013 року, 4 від 31.10.2013 року, 2 від 31.07.2013 року, 2 від 31.07.2013 року з яких вбачається що з квітня по жовтень 2013 року проводились такі види робіт: дискування; культивація КСП 4; підкормка; боронування після сівби; дискування (солохой) у своїй сукупності є недостатніми доказами, які б безпосередньо підтверджували факт здійснення позивачем витрат для проведення робіт на орендованих земельних ділянках №№ НОМЕР_1 та НОМЕР_1.

За встановлених судом обставин та враховуючи наведене, в силу ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 258, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, судова колегія,

постановила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгросоюз ЛТД» залишити без задоволення.

Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 02 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 12.09.2022 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді- С.М.Сегеда

О.С. Комлева