Справа № 463/2979/21 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/4183/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника АТ КБ «ПриватБанк» -

Жарського І.Р., представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання зобов`язання за договором поруки припиненим,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , АТ КБ «Приватбанк»про визнання зобов`язання за договором поруки №LVH9G100000226/2, укладеного 28.11.2011 між АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 з метою забезпечення кредитного договору № LVH9G100000226 від 06.08.2007, припиненим.

Позов мотивувала тим, що на підставі укладеного між ОСОБА_3 та АТ КБ «Приватбанк» кредитного договору № LVH9G100000226 від 06.08.2007, Банк надав позичальнику кредит в сумі 20 тис. доларів США для придбання квартири, а також 5625 доларів США на сплату страхових платежів строком до 05.08.2032. З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, 28.11.2011 між Банком та дружиною ОСОБА_3 ОСОБА_1 , було укладено договір поруки № LVH9G100000226/2. Проте, в подальшому між позичальником та Банком було укладено декілька додаткових угод, внаслідок яких істотні умови кредитного договору було змінено, зокрема збільшено процентну ставку за кредитним договором з 12% до 14,04%. Така зміна умов кредитного договору відбувалася без її відома та погодження, а тому в силу чинного на цей момент законодавства, з дня внесення змін до кредитного договору її зобов`язання за договором поруки припинилися. На підставі наведеного просила позов задовольнити.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано зобов`язання за Договором Поруки № LVH9G100000226/2 укладеним 28 листопада 2011 року між Ат КБ «Приватбанк» і ОСОБА_1 за кредитним договором №LVH9G100000226 від 06.08.2007 року, припиненим.

Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що районний суд не врахував, що зі змісту укладеного між сторонами договору поруки, зокрема п.15 договору вбачається, що позивач взяла на себе зобов`язання відповідати за виконання ОСОБА_3 кредитних зобов`язань зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 1,17% на місяць, що становить 14,04% річних. Крім цього, в п.1.2 договору поруки поручитель надала свою згоду на збільшення об`єму своїх зобов`язань за цим договором у випадку збільшення обсягу відповідальності позичальника, додаткових узгоджень такі збільшення обсягів відповідальності не потребують, а тому положення ч. 1 ст. 559 ЦК України застосуванню не підлягають. Також вказує на пропущення позивачем позовної давності. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник АТ КБ «ПриватБанк» - Жарський І.Р. просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав, викладених у ній, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення. ОСОБА_3 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому розгляд справи проводиться в його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 06.08.2007 між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого являється АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № LVH9G100000226, відповідно до умов якого (п.7.1) Банк надав позичальнику кредит шляхом видачі готівки через касу на строк з 06.08.2007 по 05.08.2032 включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 20 тис. доларів США для купівлі квартири, а також у розмірі 5625 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом строком, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного Договору.

Згідно Графіку погашення кредиту, який являється додатком до вказаного вище договору, сума кредиту становить 20000 дол. США, процентна ставка 12 % річних, місячний платіж 66,67 дол. США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , було укладено Договір поруки № LVH9G100000226/2 від 28.11.2011, відповідно до умов якого, поручитель взяла на себе зобов`язання відповідати за виконання позичальником зобов`язань за умовами Кредитного договору №LVH9G100000226 від 06.08.2007. Згідно п.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

23.04.2012 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору № LVH9G100000226 від 06.08.2007, згідно якої сторонами досягнуто домовленості що у разі порушення Позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в Графіку погашення кредиту (додаток 1 до цієї додаткової угоди) понад 31 день, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 652,38 доларів США. А також викладено п.7.1 кредитного договору у новій редакції, а саме, що Банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 06.08.2007 по 05.08.2032 включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 25860,73 доларів США для купівлі квартири, а також у розмірі 10229,14 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом строком, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного Договору. Згідно додатку до вказаної угоди, щомісячний платіж зріс до 370,35 дол. США.

29.10.2012 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено ще одну Додаткову угоду до Кредитного договору № LVH9G100000226 від 06.08.2007, згідно з якою, як і в додатковій угоді від 23.04.2012 визначено, що у разі порушення Позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в Графіку погашення кредиту (додаток 1 до цієї додаткової угоди) понад 31 день, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 652,38 доларів США. А також викладено п.7.1 кредитного договору аналогічно як і в додаткові угоді від 23.04.2012 з зазначенням, що надається кредит у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 25860,73 доларів США для купівлі квартири, а також у розмірі 10229,14 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом строком, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця. Однак в додатку до додаткової угоди розмір щомісячного платежу вказано 400, 19 дол. США.

Відтак, суд першої інстанції правильно встановив, що після укладення договору поруки від 28.11.2011, між Банком та Позичальником було укладено дві додаткові угоди, за умовами яких зобов`язання боржника за кредитним договором змінились. А саме збільшилась сума позики з 20 тис. доларів США для купівлі квартири та 5625 доларів США на сплату страхових платежів на 25860,73 доларів США для купівлі квартири та 10229,14 доларів США на сплату страхових платежів. Відсоткова ставка з 1% зросла до 1,17% на місяць, а також встановлено штраф в розмірі 652,38 доларів США за порушення будь яких зобов`язань, визначених додатками до додаткових угод. Місячний платіж боржника зріс з 66, 67 дол. США до 400,19 дол. США.

Частиною першою статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до частини другої статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною першою статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто, закон пов`язував припинення поруки, на підставі частини першої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), зі зміною основного зобов`язання за відсутності на це згоди поручителя та зумовленим такою зміною збільшенням обсягу відповідальності поручителя.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, порука припиняється за наявності двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов`язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі зокрема, підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо (постанови Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-3176цс15, Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 201/7036/15).

Суд першої інстанції, враховуючи зміст Додаткових угод від 23.04.2012 та від 29.10.2012 до Кредитного договору № LVH9G100000226 від 06.08.2007, прийшов до обґрунтованого висновку про збільшення обсягу відповідальності позичальника за кредитним договором №LVH9G100000226 від 06.08.2007.

Доводи апеляційної скарги про те, що у п.1.2 Договору поруки сторони домовилися, що якщо під час виконання кредитного договору зобов`язання позичальника, що забезпечені цим договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, поручитель при укладенні цього договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за кредитним договором в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з Поручителем не потрібно, не заслуговують на увагу, виходячи з такого.

Приписи частини першої статті 559 ЦК України передбачають спеціальне регулювання порядку зміни забезпеченого порукою зобов`язання, а відтак і договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, з урахуванням волевиявлення та повідомлення, крім сторін цього договору, також поручителя і встановлюють правові наслідки неодержання згоди поручителя.

Умови договору поруки про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання із поручителем у належній формі.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 910/13109/18 (провадження № 12-7гс20).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 як поручитель письмової згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності не надавала і про такі зміни повідомлена не була.

За таких обставин, районний суд прийшов до правильного висновку, що збільшення обсягу відповідальності позичальника за кредитним договором № LVH9G100000226 від 06.08.2007 відбулося без наявності згоди та без відома поручителя ОСОБА_1 , що є підставою для припинення зобов`язання позивача, як поручителя за договором від 28.11.2011 з моменту збільшення обсягу основного зобов`язання.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що на момент укладення Договору поруки існувало основне зобов`язання позичальника сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 1,00% у місяць, тому у поручителя не могло виникнути зобов`язання в більшому розмірі, ніж у позичальника. Відтак, доводи апеляційної скарги про обізнаність поручителя з обов`язком сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 1,17% у місяць є безпідставними.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 12.09.2022

Головуючий

Судді