Справа № 308/1572/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород скаргу боржника ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукечі Олександра Васильовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а також про арешт коштів та майна боржника під час примусового виконання виконавчого листа № 308/12856/13-ц, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 150 603,08 дол. США -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , у порядку судового контролю за виконанням судових рішень, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду зі скаргою на рішення приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукечі Олександра Васильовича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів та майна боржника, під час виконання виконавчого листа № 308/12856/13-ц, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 150 603,08 дол. США.

Скарга мотивована тим, що 23.12.2021 в рамках виконавчого провадження АСВП № 67951868 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа приватним виконавцем винесені постанови про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника. Зазначені постанови, на думку скаржника, є незаконними з огляду на те, що приватний виконавець Лукеча О.В. всупереч п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» не повернув виконавчий документ стягувачу у зв`язку з пропущенням встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У зв`язку з вищенаведеним, боржник просить визнати неправомірними рішення приватного виконавця Лукечі О.В. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, арешт коштів та майна боржника, а також скасувати вищевказані постанови.

Поряд з цим, боржник порушує питання про поновлення пропущеного строку на оскарження рішення приватного виконавця, посилаючись на те, що в строк, передбачений законом, він не міг оскаржити рішення, оскільки хворів. Хвороба та лікування виключали можливість перебування за межами житла, а тому вважає, що хвороба є поважною причиною пропуску строку.

Двадцять третього лютого 2022 року від приватного виконавця Лукечі О.В. надійшов відзив на скаргу, в якій останній заперечив щодо її задоволення та повідомив, що заява про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 308/12856/13-ц, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 11.07.2014 надійшла до нього 20.12.2021 разом з оригіналом виконавчого документа, а також з постановою

державного виконавця Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного МРУЮ (м. Івано-Франківськ) про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.06.2021 та супровідним листом до неї. У зв`язку з наведеним, у нього не було підстав відмовляти АТ КБ «ПриватБанк» у прийнятті до виконання виконавчого документа.

Третього березня 2022 року від представника стягувача надійшли письмові пояснення, в яких останній пояснив, що при неодноразовому пред`явленні виконавчого листа приватному виконавцю Лукеча В.О. не було пропущено строків, передбачених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». На підставі вищенаведеного просив відмовити в задоволенні вимог скарги.

У судове засідання боржник не з`явився, однак, подав клопотання, в якому повідомив, що скаргу підтримує у повному обсязі, просить розглянути її за його відсутності.

Представник стягувача у судове засідання не з`явився, однак, подав клопотання, в якому просив розглянути скаргу без його участі, у задоволенні вимог відмовити повністю з врахуванням раніше поданих письмових пояснень.

Приватний виконавець у судове засідання не з`явився, однак, подав заяву, в якій повідомив про те, що підтримує відзив у повному обсязі, та просить провести розгляд скарги без його участі на підставі наявних матеріалів справи.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши подану скаргу та додані до неї документи, а також матеріали цивільної справи в межах скарги, суд прийшов до наступних висновків.

Вирішуючи питання про наявність підстав для поновлення пропущеного строку на оскарження рішення приватного виконавця, суд виходив з наступного.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи

Відповідно до пункту «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Частиною другою даної статті визначено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Рішення приватного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів та майна боржника, які оскаржуються боржником, винесені 21.12.2021, 23.12.2021, 23.12.2021 відповідно.

Відомостей про те, коли боржник дізнався про оскаржувані рішення боржником не подано. Матеріали скарги таких доказів не містять. Скарга подана до суду 02.02.2022, з пропуском встановленого для її подання строку.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його

пропуску поважними, крім випадків, коли ЦПК України встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи, що боржником належним чином підтверджені обставини, на які він посилається як на підставу для поновлення пропущеного ним процесуального строку для подання скарги, а саме про те, що подати скаргу йому перешкоджала хвороба в період з 28.12.2021 по 01.02.2022, суд прийшов до висновку про поважність причин пропуску, у зв`язку з чим пропущений боржником процесуальний строк підлягає поновленню.

У ході розгляду скарги судом встановлено, що 17 лютого 2014 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за № 308/12856/13-ц, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 150 603,08 дол. США, що за курсом 7,99, відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.06.2013 складає 1 203 318,61 грн, та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3441,00 грн. Рішення набуло законної сили 05 березня 2014 року.

Виконавчий лист з примусового виконання даного рішення виданий 11 липня 2014 року.

Згідно з відміткою на виконавчому листі, він дійсний до пред`явлення на протязі одного року.

Двадцять дев`ятого листопада 2018 року заступником начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжегою Максимом Ростиславовичем повернуто виконавчий документ стягувачу, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Хайнас Романа Михайловича від 10.12.2019 відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого документу.

Двадцятого грудня 2021 року до приватного виконавця Лукеча О.В. за вх. 3560 надійшла заява представника стягувача від 16.12.2021 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 308/12856/13-ц, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 11.07.2014. До заяви долучена постанова державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ Осійської Владимири Володимирівни від 25.06.2021 у виконавчому провадженні АСВП № 60828339 при примусовому виконанні виконавчого листа №308/12856/13-ц, про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукечі Олександра Васильовича відкрито виконавче провадження АСВП № 67951868 з примусового виконання даного виконавчого документа.

Постановою приватного виконавця від 23.12.2021 накладено арешт на все майно боржника.

Постановою приватного виконавця від 23.12.2021 накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови та належать боржнику.

Оцінивши докази, зібрані та досліджені у ході розгляду скарги у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла станом на дату видачі виконавчого документа, визначено, що виконавчі документи (окрім посвідчення комісій по трудових спорах, постанов судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення) можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. При цьому, зазначені строки встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Як вбачається із скарг, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 308/12856/13-ц відкривалось 05.02.2015, 20.10.2015, 17.03.2016, що не заперечується ні стягувачем, ні приватним виконавцем.

Оскільки рішення, на підставі якого виданий даний виконавчий документ набуло законної сили 05 березня 2014 року, то пред`явлення виконавчого листа 05.02.2015, 20.10.2015, 17.03.2016 відбулось в межах строку пред`явлення виконавчого документу, визначеного законом. Виконавчий документ був повернутий стягувачу 01.08.2016.

Другого червня 2016 року був прийнятий Закон України «Про виконавче провадження» за № 1404-VIII. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень вищевказаного Закону, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з ст. 12 даного Закону, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій статті 12 даного Закону, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як зазначив 29 липня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові у справі № 2608/4065/12 (провадження № 61-12042св20), після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки під час розгляду скарги було встановлено, що після повернення виконавчого документа стягувачу 01.08.2016, його було повторно пред`явлено до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, та в подальшому повернуто стягувачу 29.11.2018 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а також повторно відкрито провадження з його примусового виконання 10.12.2019, та повторно повернено стягувачу постановою від 25.06.2021, підстав вважати, що стягувач пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, а приватний виконавець Лукеча О.В. неправомірно відкрив виконавче провадження немає.

Зокрема, в силу ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», строк пред`явлення виконавчого листа № 308/12856/13-ц до виконання після переривання слід рахувати з дня його повернення, тобто з 25.06.2021 (три роки), у той час як приватний виконавець відкрив виконавче провадження № 67951868 з примусового виконання даного виконавчого документа 21.12.2021, тобто в межах трирічного строку його пред`явлення.

Таким чином твердження боржника про те, що з часу останнього переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання 17.03.2016 пройшло понад п`ять років були спростовані у ході розгляду скарги, рішення приватного виконавця Лукечі О.В. щодо відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно та кошти боржника є правомірним та відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 260, 261, 354, 447-453 ЦПК України, ч. 5 ст. ст. 4, 12, 37, 74 Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Пропущений процесуальний строк для подання скарги поновити.

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Суддя Н.І. Зарева