РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/2361/21

Провадження № 2/293/184/2022

01 вересня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.,

позивача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Костюченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Черняхів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Публічне акціонерне товариство Дельта Банк, про визнання договору про відступлення прав вимоги від 14.07.2020 №2285/К недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ.

24.11.2021 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» про визнання договору про

Позов обґрунтовується тим, що 14.07.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та TOB «Фінансова компанія «Інвент» укладено договір № 2285/к про відступлення прав вимоги, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відступив шляхом продажу TOB «Фінансова компанія «Інвент» права вимоги за кредитним договором від 04.06.2007 №116/ФКВ-07 та іпотечним договором від 04.06.2007 №116/ФКВ-07.

Позивач вважає договір про відступлення прав вимоги від 14.07.2020 за кредитним договором від 04.06.2007 та іпотечним договором від 04.06.2007 недійсним з тих підстав, що відповідач не набув права здійснювати фінансові операції відносно боржника, оскільки за умовами договору про відступлення прав вимоги у нього виникло лише право вимагати виконання зобов`язань у розмірі та обсязі, які існували на момент укладення цього договору. Вважала, що за договором купівлі-продажу прав вимоги приховано договір факторингу, який ТОВ «Фінансова компанія «Інвент», як не банківська фінансова установа, не мало права укладати, оскільки ведення діяльності з надання послуг факторингу, який передбачає проведення валютних операцій, потребує отримання фінансовою установою відповідної ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

24.11.2021 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено для розгляду суддю Збаражського О.М.

29.11.2021 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

08.12.2021 на виконання ухвали суду від 29.11.2021 позивачем подано уточнену позовну заяву з квитанцією про сплату судового збору.

16.12.2021 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

21.12.2021 на виконання вимог ухвали суду від 16.12.2021 позивачем подано уточнену позовну заяву.

Ухвалою від 23.12.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 18.01.2022.

Ухвалою від 18.01.2022, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд відклав підготовче засідання на 10.02.2022.

09.02.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 10.02.2022 строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 10.03.2022.

10.03.2022 ухвалою, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд відклав підготовче засідання на 31.03.2022.

31.03.2022 ухвалою, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд відклав підготовче засідання на 27.04.2022.

27.04.2022 ухвалою, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд відклав підготовче засідання на 31.05.2022.

31.05.2022 до суду надійшла відповідь на відзив.

31.05.2022 ухвалою суду підготовче засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд справи по суті на 11.07.2022.

11.07.2022 ухвалою, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд відклав судове засідання на 25.07.2022 .

25.07.2022 ухвалою суду, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд відклав судове засідання на 01.09.2022.

01.09.2022 в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтрима з викладених в ньому підстав, просила позов задовольнити, зокрема зазначила, що рішенням суду ухвалено стягнути з неї заборгованість за кредитним договором. Зауважила, що відповідач набув право вимоги лише на стягнення заборгованості в розмірі та обсязі, які існували на момент укладення такого договору, без можливості нарахування додаткових процентів і неустойки, право нарахування яких мав первісний кредитор. Також вважала, що спірний договір є прихованим договором факторингу до якого застосовуються спеціальні вимоги до суб`єктного складу сторін та спеціальні вимоги на здійснення фінансових послуг, а саме отримання фінансовою установою генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій. Як на підставу визнання недійсності договору зазначила ст. ст. 227, 512, 1054, 1079, 1083 ЦК України та ст. 6 Закону України про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», також просила врахувати висновки викладені в постановах Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 295/3588/14-ц , від 31 липня 2019 року у справі № 910/4816/18 та у справі № 638/22396/14-ц.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ.

14.07.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та TOB «Фінансова компанія «Інвент» укладений договір № 2285/к про відступлення прав вимоги, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відступив шляхом продажу TOB «Фінансова компанія «Інвент» право вимоги за кредитним договором №116/ФКВ-07 укладеним 04.06.2007 та укладеним іпотечним договором №116/ФКВ-07 від 04.06.2007 (а.с. 57-66).

Цього ж дня 14.07.2020 TOB «Фінансова компанія «Інвент» направив позивачу повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки разом із вимогою усунути порушення умов кредитного договору та вимогою погасити заборгованість перед TOB «Фінансова компанія «Інвент» у розмірі 533822,90 грн (а.с.14).

За умовами договору, передбаченими п.1 та 2 договору №2285/К про відступлення прав вимоги від 14.07.2020, банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув прав вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстру у додатку №1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та порядку, визначених договором.

3а вказаним договором, новий кредитор набув усіх прав кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних в додатку №2 до вказаного договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених основними договорами, право вимагати сплатити сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції, 3,0% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами, право вимагати застосування наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна боржників, вимоги, які випливають із розірвання та /або визнання недійсними договорів із боржниками, права, що випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство боржників, виконавчих проваджень щодо боржників.

Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів.

За умовами п.4.1 договору, сторони погодили ціну договору, що склала 14166061,36 грн (а.с.58).

Відповідно до додатку №1, що є невід`ємною частиною договору № 2285/к, право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №116/ФКВ-07 від 04.06.2007 року, та право вимоги за договором іпотеки №116/ФКВ-07 від 04.06.2007року перейшли до TOB «Фінансова компанія «Інвент» (а.с.61).

Договір іпотеки №116/ФКВ-07 від 04.06.2007 посвідчений державним нотаріусом Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області Пилипчуком В.І. Предметом договору іпотеки є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.61).

За змістом додатку №2 до договору №2285/к за ОСОБА_1 обліковується заборгованість за кредитним договором №116/ФКВ-07 від 04.06.2007 та складається з заборгованості за кредитом в розмірі 7775,42 доларів США, що становить 210622,91 грн та заборгованості за процентами в розмірі 11931,35 доларів США, що становить 323199,99 грн (а.с.65).

ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ.

Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або спорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулась до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 516 ЦКУкраїни заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 1077 ЦКУ за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу є фінансування фактором клієнта під відступлення права грошової вимоги.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ.

Предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога позивача до відповідача про встановлення недійсності договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором іпотеки.

14.07.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та TOB «Фінансова компанія «Інвент» укладено договір № 2285/к про відступлення прав вимоги, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відступив шляхом продажу TOB «Фінансова компанія «Інвент» права вимоги за кредитним договором №116/ФКВ-07 від 04.06.2007 та договором іпотеки №116/ФКВ-07 від 04.06.2007. За умовами договору, банк передав новому кредитору право вимоги сплати заборгованості за кредитом та процентами станом на 14.07.2020 (дата укладення договору відступлення) та всіх інших зобов`язань, штрафних санкцій тощо, які випливають із основних договорів.

Встановлено, що сторонами кредитного договору №116/ФКВ-07 укладеного 04.06.2007, є позивач ОСОБА_1 та Акціонерне товариство «Дельта банк». Кредитний договір та договір іпотеки, укладені між ОСОБА_1 та АТ «Дельта банк», у встановленому законом порядку не визнавалися недійсними.

Позивач не погоджується із розміром та обсягом заявлених до неї вимог новим кредитором, вказуючи, що рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області вимоги первісного кредитора задоволені та ухвалено стягнути з неї заборгованість за кредитним договором №116/ФКВ-07 від 04.06.2007, однак, при цьому не зазначає про виконання нею грошового зобов`язання та не надає відповідних доказів.

Позивач вважає, що договір про відступлення права вимоги від 14.07.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та TOB «Фінансова компанія «Інвент» є недійсним, оскільки відповідач набув право вимоги лише на стягнення заборгованості в розмірі та обсязі, які існували на момент укладення такого договору, без можливості нарахування додаткових процентів і неустойки, право нарахування, яких мав первісний кредитор, а тому заявлена вимога новим кредитором в розмірі 533822,90 грн є незаконною та не підлягає задоволенню. Також вважає, укладений спірний договір прихованим договором факторингу, до якого застосовуються спеціальні вимоги до суб`єктного складу сторін та спеціальні вимоги на здійснення фінансових послуг.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

У справі про визнання недійсним правочину, як відповідачі мають залучатись усі сторони правочину.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Тобто, право обирати коло осіб, до яких може бути пред`явлено позов, належить лише позивачу і суд, в цьому випадку, має право прийняти рішення про залучення співвідповідача або заміну неналежного відповідача належним виключно за клопотанням позивача.

За теторитентичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та на думку позивача, порушила не визнала, або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухваленя судового рішення про відмову у позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу.

Отже, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності відомостей про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачу.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 та від 19 травня 2021 року в справі № 756/2298/18.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено згідно договору відсутплення права вимоги від 14.07.2020 , ПАТ «Дельта банк» відступив «TOB «Фінансова компанія «Інвент» свої права вимоги щодо боржників, в т.ч. щодо позивача, тому «TOB «Фінансова компанія «Інвент» набуло права вимоги за кредитним договором №116/ФКВ-07 укладеним 04.06.2007 між ОСОБА_1 та АТ «Дельта банк».

Саме тому, належним співвідповідачем за вимогами позивача про визнання договору відсутплення права вимоги від 14.07.2020 є також ПАТ «Дельта банк», як сторона договору.

Встановлено, що ОСОБА_1 залучено відповідачем у спорі лише TOB «Фінансова компанія «Інвент», як одну із сторін договору про відступлення права вимоги.

Разом з тим, жодних клопотань про залучення до розгляду даної справи у якості відповідача ПАТ «Дельта банк», позивач протягом розгляду справи не заявляла.

Оскільки такого клопотання позивачем подано не було, суд позбавлений можливості залучити співвідповідача за власною ініціативою, враховуючи принцип диспозитивності.

Таким чином, аналіз наведених норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що позовні вимоги пред`явлено до неналежного кола відповідачів, а отже задоволенню не підлягають.

Доводи позивача, які стосуються обґрунтованості позову, доведеності обставин, що підлягають доказуванню, по суті спору не підлягають перевірці та не впливають на висновок про необхідність відмови у задоволенні позову.

З урахуванням зазначених обставин справи, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволеню.

VI . РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно вимог пункту 2 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент»,

місцезнаходження за адресою:

м. Київ, вул. П.Мирного, 28-А, офіс 151,

Третя особа:

Публічне акціонерне товариство Дельта Банк

місцезнаходження за адресою:

м. Київ, вул. Коновальця, 36-Б,

код ЄДРПОУ 3404720

Повне рішення складено та підписано 12.09.2022.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ