Провадження № 2/522/4458/22
У Х В А Л А

12 вересня 2022 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І., дослідивши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Аліна Михайла Валерійовича про забезпечення позову по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за договором № 613 про дольову участь у будівництві житла від 09.01.2006 укладеного 28.11.2019,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за договором № 613 про дольову участь у будівництві житла від 09.01.2006 укладеного 28.11.2019.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Аліна М.В. про забезпечення позову, в якій просить:

- заборонити нотаріусам, органам уповноваженим на державну реєстрацію прав на нерухоме майно та іншим особам здійснювати первинну реєстрацію права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за договором про дольову участь в будівництві житла № 613 від 09.01.2006, договором від 28.11.2019 про поступку права вимоги за договором № 613 на ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 чи будь-яких третіх осіб, яким можуть бути передані майнові права, або передані до постановлення вказаної ухвали суду; накласти арешт на майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 укладати будь-які договори з третіми особами за договором про дольову участь в будівництві житла № 613 від 09.01.2006, договором від 28.11.2019 про поступку права вимоги за договором № 613.

Заява обґрунтована тим, що договір відступлення права вимоги за договором № 613 про дольову участь в будівництві житла від 09.01.2006 укладений 28.11.2019 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є недійсним, так як рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 16.03.2021, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 16.11.2021 у справі №522/10972/20 визнано недійсним договір № 613 про дольову участь в будівництві житла від 09.01.2006 укладеного між ТОВ «Берег-Будгруп», в особі генерального директора Веселова Сергія Робертовича та ОСОБА_3 . Разом з тим ОСОБА_2 користуючись договором відступлення права вимоги за договором № 613 продовжує звернення до суду всіх інстанцій. Крім того, у позивача є підстави вважати, що відповідач може передати права вимоги третім особам за своїм договором.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник (позивач), та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття, ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

За таких обставин обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

При вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову суд має перевірити, чи дійсно надані стороною докази свідчать про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, при цьому врахувавши співмірність позовних вимог виду забезпечення позову.

Як зазначено представником заявника у поданій заяві, 13.09.2016 позивач ОСОБА_1 зареєстрував своє право власності на квартиру АДРЕСА_2 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що будь яких прийнятних та переконливих обґрунтувань та доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати представник позивача, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких він звернувся, представник заявника у своїй заяві про забезпечення позову не навів, що вказує на відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.149-154,157 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Аліна Михайла Валерійовича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору відступлення права вимоги за договором № 613 про дольову участь у будівництві житла від 09.01.2006 укладеного 28.11.2019, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.І.Ковтун