Справа № 448/969/21 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 22-ц/811/499/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянувши у м.Львові в порядку спрощеного провадження без участі учасників цивільну справу № 448/969/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 21 січня 2022 року у справі за позовом Львівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и в :

04 серпня 2021 року в.о. директора Львівського обласного центру зайнятості О.Іванчук

звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення отриманої

безвідсоткової фінансової допомоги на поворотній основі для організації підприємницької

діяльності в розмірі 64000,00 грн.

Заочним рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 11.11.2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь Львівського обласного центру зайнятості (, юридична адреса: м.Львів, вул. Бортнянського, 11а; рахунок UA 0013807, отримувач: ГУК Львів/Мостиська/24060300, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) ; код класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження», «Призначення платежу» - «Постанова Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1154. Повернення фінансової допомоги за договором від 30.11.2017 №310») отриману безвідсоткову фінансову допомогу на поворотній основі для організації підприємницької діяльності в розмірі 64000 (шістдесят чотири тисячі) грн. 00 коп.

Вирішено питання судових витрат.

28 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

29.12.2021 року суддею Мостиського районного суду Львівської області заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Надано заявнику строк для усунення недоліків протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання даної ухвали.

21 січня 2022 року Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалу суду оскаржив заявник ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що недоліки заяви зазначені в ухвалі про залишення без руху ним не були виконані, оскільки такі вимоги суду не відповідають положенням ст.285 ЦПК України. Таким чином оскаржувана ухвала не відповідає вимогам закону та позбавила його як сторони у справі права на захист порушених прав та інтересів в судовому порядку, як складової частини права на справедливий суд.

Просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

На виконання вимог ст. 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) директором ЛОЦЗ В.Барилюк надано відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві зазначається, що твердження відповідача ОСОБА_1 є необгрунтованими, такими, що не відповідають діючому законодавству, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Просить залишити оскаржувану ухвалу суду без змін.

Згідно ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що заочним рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 11.11.2021 року у цивільній справі № 448/969/21 за позовом Львівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення грошових сум-позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЛОЦЗ отриману безвідсоткову фінансову допомогу на поворотній основі для організації підприємницької діяльності в розмірі 64 000,00 грн. (а.с.99-104).

28.12.2021 року відповідач ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення від 11.11.2021 року та надав заяву про поновлення процесуального строку для подачі заяви про перегляд зазначеного заочного рішення.

29.12.2021 року суддя Мостиського районного суду Львівської області постановив ухвалу про залишення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Мостиського районного суду Львівської області від 11 листопада 2021 року без руху, надавши заявнику 5 (п`ять) днів для усунення недоліків з дня отримання даної ухвали.

Порядок та строки перегляду заочного рішення, порядок визначені ст.284-285 ЦПК України.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 без руху, суд першої інстанції з посиланням на ст.285 ЦПК прописав, що заява не відповідає вимогам встановленим ст.285 ЦПК, оскільки не містить:

посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; заявником ОСОБА_2 не додано копію рішення суду, яке повинно бути переглянуте та його копію для сторони по справі та клопотання про перегляд заочного рішення.

21.01.2022 року Мостиським районним судом у зазначеній вище справі постановлено ухвалу про повернення заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Мостиського районного суду Львівської області від 11.11.2021.

Підставою для повернення заяви суд зазначив, що заявником не виконано вимоги ухвали від 29.12.2021 року, зокрема, не надано докази, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, не надано копію рішення суду, яке необхідно переглянути та копії рішень для сторони по справі, а також клопотання про перегляд заочного рішення.

З висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується.

Заявник ОСОБА_1 , надавши суду заяву про перегляд заочного рішення, виділив у ній декілька пунктів, зокрема:

1) обставини, що свідчать про поважність причин неявки його в судове засідання та неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву і доказів про це;

2) докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача;

3) обгрунтування спливу позовної давності;

4) прохальна частина та клопотання про виклик свідків.

Заявником також надано заяву про поновлення процесуального строку (а.с.125-127) та квитанцію про оплату судового збору ( а.с.122-124).

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінку, наданих сторонами доказів, надає суд. (ст.89 ЦПК).

Тому, суд не вправі вимагати від заявника конкретних доказів, а надає оцінку тим доказам, які сторона надала.

Заявник ОСОБА_4 посилався у своїй заяві на докази, які вважав є достовірними, а тому, залишення його заяви про перегляд заочного рішення з підстав ненадання доказів є безпідставним.

Неподання заявником ОСОБА_5 копії заочного рішення, яку останній просить переглянути також не було суттєвою підставою для залишення заяви без розгляду, оскільки заявник у своїй заяві посилався на єдиний унікальний номер справи та дату рішення, які знаходяться у суді та заява про перегляд заочного рішення є продовженням у зазначеній справі.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У своїй роботі суд повинен керуватись також Конституцією України, яка є нормою прямої дії та Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» (далі по тексту Постанова).

У п.1 Постанови визначено, що гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного і якісного розгляду конкретних справ. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 22 Конституції закріплені в ній права і свободи людини й громадянина не є вичерпними.

П. 11 Постанови дає вказівки судам, що при вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Поряд із цим, він може запропонувати позивачеві чи відповідачеві подати додаткові докази, а в разі, коли сторони не в змозі їх зібрати, а без них правильно вирішити справу неможливо, - за клопотанням сторін сам витребувати такі докази.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава - учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити перетворення судового процесу у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом із тим Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Отже, повертаючи заяву про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції позбавив заявника права апеляційного оскарження, оскільки без проходження процедури перегляду заочного рішення в суді першої інстанції, відповідач позбавлений права оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку (ч.4 ст. 287 ЦПК України).

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та, всупереч вимогам ч. 5. ст. 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та помилково повернув заяву про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ст.379 ч.1 п.3,4 ЦПК підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: п.3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

п.4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК).

Керуючись ст.ст.374 ч.1 п.6; 379 ч.1п.4; 383;384 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 21 січня 2022 року скасувати.

Справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк