Справа № 570/6144/21
Номер провадження 2/570/481/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

за участю: секретаря судових засідань Гречки О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача, адвоката Чехомського А.О.

представника відповідача, адвоката Яковчук О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне за правилами загального позовного провадження

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

У зв`язку з тим, що з 01 листопада 2021 року на період проходження альтернативної (невійськової) служби його було прийнято на посаду складача поїздів 3 розряду виробничого структурного підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" і наказом виробничого структурного підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" № ДН-3/20 від 06 грудня 2021 року його було відсторонено від роботи з 09 грудня 2021 року на час відсутності щеплення проти СОVID-19 без збереження заробітної плати, вважаючи вказаний наказ незаконним, позивач звернувся до суду із даним позовом і просить скасувати наказ виробничого структурного підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" № ДН-3/20 від 06 грудня 2021 року про відсторонення його від роботи та стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що вважає його відсторонення від роботи незаконним, оскільки вакцинація від СОVID-19 є необов`язковою, а всі вакцини експериментальними та недостатньо дослідженими. Йому було відомо про те, що постановою Кабінету Міністрів України передбачено відсторонення від роботи працівників, які не мають профілактичних щеплень проти СОVID-19, однак змінити місце роботи він не міг, оскільки з 01 листопада 2021 року він працює в АТ "Українська залізниця" на посаді складача поїздів станції Рівне в порядку проходження альтернативної (невійськової) служби і звертався до комісії при Рівненській РДА із заявою про зміну місця проходження альтернативної служби, однак така заява не була задоволена. З 09 грудня 2021 року його було відсторонено від роботи. Згодом він захворів на СОVID-19 і отримав висновок лікаря щодо наявності протипоказань проти СОVID-19 з рекомендаціями утриматися від щеплень протягом 3 місяців. З вказаним висновком він звернувся до роботодавця і був поновлений на роботі з 01 січня 2022 року. З 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан і він залишився працювати на займаній посаді і дотепер. Просить позов задоволити і стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Представник позивача, адвокат Чехомський А.О. в судовому засіданні позов і пояснення позивача підтримав, пояснив, що наказ про відсторонення ОСОБА_1 від роботи винесено передчасно, оскільки він був виданий 06 грудня 2021 року, а зміни до наказу МОЗ України від 04.10.2021 року № 2153, яким розширено перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням набули чинності лише 09 грудня 2021 року. Позивач не мав змоги змінити місце роботи, оскільки у АТ "Українська залізниця" він проходить альтернативну службу, а відсторонення його від роботи позбавило його засобів для існування. Щеплення проти СОVID-19 не входить до переліку обов`язкових щеплень, а тому вважає відсторонення позивача від роботи незаконним. В зв`язку з цим просить позов задоволити і стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Представники відповідача АТ "Українська залізниця", адвокати Гуменюк І.П. та Яковчук О.Д., в судовому засіданні позовні вимоги не визнали і заперечили проти задоволення позову. Зазначали, що за переліком професій, виробництв та організацій, працівники, яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2 на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України підлягають працівники підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, а АТ "Українська залізниця" входить до цього переліку. Таким чином, у керівників структурних підрозділів АТ "Укрзалізниця" виник обов`язок провести відсторонення від роботи усіх підлеглих працівників у разі їх відмови або ухилення від проведення профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19 на період карантину. Тим більше, що у разі порушення цих приписів законодавства, посадові особи можуть бути притягнуті до адміністративної відповідальності на підставі ст.44-3 КУпАП. При відстороненні позивача ОСОБА_1 від роботи було дотримано всіх вимог законодавства, а наказ про відсторонення хоч і був виданий 06 грудня 2021 року, однак вступив в дію з 09 грудня 2021 року і саме з цього дня позивача було відсторонено від роботи, а тому вважають позовні вимоги безпідставними і просять відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 01 листопада 2021 року на період проходження альтернативної (невійськової) служби ОСОБА_1 було прийнято на посаду складача поїздів 3 розряду виробничого структурного підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Згідно повідомлення виробничого структурного підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" від 17 листопада 2021 року, всіх працівників під їх особистий підпис було повідомлено про те, що з 09 грудня 2021 року на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, щеплення проти СОVID-19 є обов`язковим для працівників залізниці і в період до 05 грудня 2021 року запропоновано надати документ, який підтверджує наявність профілактичного щеплення, або довідку про абсолютні протипоказання до вакцинації, а в разі неподачі таких документів, їх буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст.46 КЗпП та ст.12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб".

Наказом виробничого структурного підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" № ДН-3/20 від 06 грудня 2021 року ОСОБА_1 було відсторонено від роботи з 09 грудня 2021 року на час відсутності щеплення проти СОVID-19 без збереження заробітної плати.

Як вбачається із висновку лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2 від 28 грудня 2021 року, ОСОБА_1 рекомендовано утримуватися від щеплень протягом трьох місяців, а саме з 24.12.2021 року по 24.03.2021 року.

Згідно наказу виробничого структурного підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" № ДН-3/374 від 30 грудня 2021 року ОСОБА_1 було допущено до роботи з 01 січня 2022 року.

Положеннями статей 3, 27, 49 Конституції України регламентовано, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до ст.46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

На виконання ст.10 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я", ст.12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та з метою забезпечення епідемічного благополуччя населення України, попередження інфекцій, керованих засобами специфічної профілактики видано наказ Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням" № 2153 від 04.10.2021 року.

Наказом МОЗ України № 521 від 5.02.2020 року Перелік особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, який затверджений наказом МОЗ України № 133 від 19 липня 1995 року, доповнено розділом "Особливо небезпечні інфекційні хвороби" пунктом 39 такого змісту: "COVID-19".

Разом з тим, наказом МОЗ України від 4 жовтня 2021 року № 2153, затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, відповідно до якого обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники, в тому числі підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83.

У свою чергу зазначеною Постановою КМУ № 83 (із змінами та доповненнями) АТ "Українська залізниця" включено до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави.

Відповідно до примітки до Переліку обов`язкове профілактичне щеплення проводиться в разі відсутності у працівника абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ України від 16 вересня 2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1161/19899 .

Відповідно до п.41-6 постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2" № 1236 від 9 грудня 2020 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 року № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; 3) взяття до відома, що на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України "Про оплату праці" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу"; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються.

Вказана постанова є чинною та неконституційною не визнана.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на посаді складача поїздів станції Рівне, тобто є працівником підприємства, яке включене до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки державиі вказана професія віднесена до тих, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, зокрема COVID-19.

Позивач ОСОБА_1 в установлений строк не надав у відділ кадрів виробничого структурного підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" сертифікат про щеплення чи документ, що підтверджує наявність протипоказань до такого щеплення, а тому був відсторонений від роботи.

Отже, керівник виробничого структурного підрозділу, видавши оспорюваний наказ від 06 грудня 2021 року № ДН-3/20 про відсторонення ОСОБА_1 від роботи, застосував порядок відсторонення, який передбачений нормативно-правовими актами, з метою забезпечення безпеки працівників та є виправданим.

Суд не може взяти до уваги посилання представника позивача, адвоката Чехомського А.О., про те, що наказ про відсторонення ОСОБА_1 від роботи винесено передчасно, адже він був виданий 06 грудня 2021 року, а зміни до наказу МОЗ України від 04.10.2021 року № 2153, яким розширено перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, набули чинності лише 09 грудня 2021 року, оскільки винесення наказу про відсторонення від роботи за три дні до набрання чинності змін до наказу МОЗ України від 04.10.2021 року № 2153 не є грубим порушенням законодавства, що регулює спірні правовідносини, адже фактично позивача було відсторонено від роботи з 09 грудня 2021 року, тобто з дня, коли існували усі істотні для цього підстави та обставини.

Крім цього, суд приймає до уваги позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 10 березня 2021 року (справа № 331/5291/19, провадження № 61-17335св20) про те, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб, з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави, тобто було виправданим.

Також Європейський суд у своїй діяльності дотримується послідовної практики, за якою будь-які втручання та обмеження прав особи мають бути виправданими, здійснюватися виключно відповідно до закону і мати на меті законні цілі, виправдані у демократичному суспільстві та наголошує, що вакцинація є одним із найбільш успішніших та ефективних заходів у сфері охорони здоров`я, мета якої є захист здоров`я окремої особи та суспільства в цілому від інфекційного захворювання (див. Вавржичка та інші проти Чеської Республіки (заява № 47621/13), Дубська і Крейзова проти Чеської Республіки [GC], №№28859/11і 28473/12, Сальветті проти Італії, № 42197/98, 9 липня 2002 року, Маттер проти Словаччини, № 31534/96, 5 липня 1999 року, Соломахін проти України від 15 березня 2012 року, заява № 24429/03).

Отже, держава, встановивши відсторонення працівників підприємств, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, які не мають профілактичного щеплення, від виконання обов`язків, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я громадян. Втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень ґрунтується на законі, має виправдану мету, є пропорційним для досягнення такої мети та цілком необхідним у демократичному суспільстві.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Виходячи зі змісту цієї норми, заробітна плата виплачується саме за виконану роботу, а оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується.

Враховуючи те, що відсторонення від роботи є своєрідне призупинення трудових правовідносин та є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків та на період відсторонення робоче місце за працівником зберігається, то суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутнє порушення права позивача на працю, яке передбачене ст.43 Конституції України.

Отже, у зв`язку із відсутністю підстав для визнання незаконним і скасування оспорюваного наказу про відсторонення позивача від роботи, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу також слід відмовити, оскільки вони є похідними.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити повністю.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволенні позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позову, з відповідача на користь позивача не підлягають стягненню понесені ним судові витрати. Ці витрати необхідно віднести на користь позивача.

Враховуючи, що даний спір є трудовим спором, при його подачі позивач звільняється від сплати судового збору, враховуючи воєнний стан в державі, матеріальне становище позивача, суд вважає за можливе судові витрати (судовий збір) віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.76, 78, 81, 137, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.40, 46, 231, 232, 233 Кодексу законів про працю України, Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

Судові витрати (судовий збір) віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 21 грудня 2017 року органом 5624, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач - Акціонерне товариство "Українська залізниця", знаходиться за адресою: вул.Єжи Ґедройця, № 5, м.Київ, .

Повний текст рішення виготовлено 29 серпня 2022 року.

Суддя Остапчук Л.В.