Справа № 632/704/22
провадження № 2/632/314/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 вересня 2022 р. м. Первомайський
Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі судді - Росоха А.В., за участю секретаря - Хохлової І.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в місті Первомайський Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
У позовній заяві зазначено, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу на житло від 20 квітня 2020 року.
В зазначеній квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , що позбавляє позивача можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг, що і змусило позивача звернутись до суду з даним позовом.
01 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 01 вересня 2022 року.
01 вересня 2022 року закрито підготовче провадження призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 19 вересня 2022 року.
Позивач у судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не надала.
Враховуючи одночасне існування вищезазначених умов суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: згідно договору купівлі-продажу від 10 квітня 2020 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3 (а.с.5-6).
З довідки виданої виконавчим комітетом Первомайської міської ради Харківської області № 2520 від 06 липня 2022 року вбачається, що відповідач по справі дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.4).
Як вбачається з акту КП «Жилсервіс» Первомайської міської ради Харківської області № 763 від 14 липня 2022 року ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , але фактично не проживає більше року (а.с.4).
Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї, а згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Положення статті 406 ЦК України у спорі між власником та колишнім членом його сім`ї з приводу захисту права власності на житлове приміщення, можуть бути застосовані за умови наявності таких підстав - якщо сервітут був встановлений, але потім припинився. Однак встановлення такого сервітуту презюмується на підставі статті 402, частини першої статті 405 ЦК України.
Дійсна сутність відповідних позовних вимог має оцінюватись судом виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими.
У всякому разі неможливість для власника здійснювати фактичне користування житлом (як і будь-яким нерухомим майном) через його зайняття іншими особами не означає втрату власником володіння такою нерухомістю.
Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 353/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18).
При розгляді справи по суті необхідно звернути увагу на баланс інтересів сторін спору.
Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», пункт 60).
Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Способи захисту цивільних прав і інтересів визначені у статті 16 ЦК України, і такий перелік не є вичерпним.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Також перераховані конкретні способи захисту цивільних прав та інтересів.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів ( стаття 4 ЦПК України )
Згідно зі статтею 5 ЦПК України (здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( частини перша, третя статті 12 ЦПК України).
Таким чином, у цій справі, інтереси позивачки, як власника житла та користувача цим житлом, перевищують інтереси колишнього члена сім`ї, у якого припинилися правові підстави користування чужим майном.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383, 391, 406, ЦК України, ст. ст . 4, 12, 13, 76-81, 247, 259, 263, 265, 280-285 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , такою що втратила право користування житловим приміщенням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення суду складено 19.09.2022.
Суддя: А. В. Росоха