АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року

м. Чернівці

справа № 720/198/21

провадження 822/667/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Перепелюк І.Б.,

за участю секретаря Тодоряка Г.Д.,

учасники справи:

позивач Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Тарасівці» (далі СТОВ «Тарасівці») ,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, відділ державної реєстрації речових прав Новоселицької міської об`єднаної територіальної громади, Чернівецька районна державна адміністрація, ОСОБА_1 ,

апеляційна скарга Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівці» на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 06 червня 2022 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Костишин Н.Я.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

СТОВ «Тарасівці» звернулося до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, відділу державної реєстрації речових прав Новоселицької міської об`єднаної територіальної громади, Чернівецької районної державної адміністрації, ОСОБА_1 про скасування як незаконного наказу Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області №24-196/14-15-сг від 31 березня 2015 року «Про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою».

Посилалося на те, що СТОВ «Тарасівці» є правонаступником КСП «Тарасівці», якому передано у колективну власність 2 785 га та в постійне користування 379,2 га, на підставі державного акту на право колективної власності на землю серії ЧВ №000087.

Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області із земель СТОВ «Тарасівці» надало ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,7671 га для ведення особистого підсобного господарства. Спірна земельна ділянка надана із земель, які перебувають у колективній власності СТОВ «Тарасівці».

Просило суд, визнати таким, що підлягає скасуванню, як незаконний, наказ №24-196/14-15-сг від 31 березня 2015 року «Про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою» Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 06 червня 2022 року в задоволенні позову СТОВ «Тарасівці» до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області, відділу державної реєстрації речових прав Новоселицької міської об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_1 , Чернівецької районної державної адміністрації про скасування наказу відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області №24-196/14-15-сг від 31 березня 2015 року «Про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою», суд першої інстанції керувався тим, що права та інтереси СТОВ «Тарасівці» цим наказом не порушені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі СТОВ «Тарасівці», просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та неповним зясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що рішенням Господарського суду Чернівецької області від 15 жовтня 2015 року у справі № 926/1455/15 визнано рішення Тарасовецької сільської ради № XXXII/15 від 30 січня 2015 року незаконним, а тому спірний наказ є незаконним. Також суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 погоджено для передання у власність земельну ділянку із земель державної власності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Чернівецька районна військова (державна) адміністрація Чернівецької області, подала до суду відзив на апеляційну скаргу СТОВ «Тарасівці». Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Посилаються на те, що аргументи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

18 грудня 1995 року колгосп «Тарасівці» отримав державний акт на право колективної власності на землю, площею 2 785 га, яка знаходиться в селі Тарасівці, Новоселицького району Чернівецької області серії ЧВ № 000087.

Згідно наказу ГУ Держземагенства у Чернівецькій області від 31 березня 2015 року №24-196/14-15-сг, на підставі рішення Тарасовецької сільської ради від 30 січня 2015 року № 21-XXXII/15 надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення, з урахуванням державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, із земель державної власності сільськогосподарського призначення (рілля), розташованої на території Чернівецької області, Новоселицького району, Тарасовецької сільської ради (за межами населеного пункту), з подальшою передачею її у власність.

Розмір земельної ділянки 0,7671 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до довідки №2382/1 від 19 червня 2015 року, виданої начальником відділу Дежземагенства у Новоселицькому районі, земельна ділянка загальною площею 0,7671 га перебуває у державній власності, у відповідності до статті 83 ЗК України.

Наказом ГУ Держземагенства у Чернівецькій області від 11 серпня 2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, на території Чернівецької області, Новоселицького району, Тарасовецької сільської ради (за межами населеного пункту), ОСОБА_1

28 серпня 2015 року, ОСОБА_1 зареєстрував право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:009:0165, розмір земельної ділянки 0,7671 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідку.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження

№ 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 11 вересня 2019 року у справі

№ 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19), від 16 червня 2020 року

у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19).

У справі, яка переглядається, позовними вимогами СТОВ «Тарасівці» є вимога про визнання незаконним і скасування наказу №24-196/14-15-сг від 31 березня 2015 року про надання дозволу ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України

(далі ЦК України) суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Статтею 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Результат аналізу наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

У спірних правовідносинах предметом доказування є наявність або відсутність встановлення факту порушення оспорюваним наказом ГУ Держземагенства у Чернівецькій області прав СТОВ «Тарасівці».

Суд першої інстанції встановив, що земельна ділянка, загальною площею 0,7671 га, на яку ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, перебуває у державній власності, у відповідності до статті 83 ЗК України.

Апелянт не надав суду жодних доказів про те, що спірна земельна ділянка перебуває у володінні чи користуванні СТОВ «Тарасівці».

Надання дозволу на розробку проекту землеустрою не гарантує особі прийняття відповідним органом рішення про надання земельної ділянки у власність. Дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі,

є лише стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що наведений наказ не визначив право ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що позивач СТОВ «Тарасівці» не довело факт порушення наказом Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області №24-196/14-15-сг від 31 березня 2015 року про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою своїх прав та інтересів, та врахувавши, що прийнятий Головним управлінням Держгеокадастру в Чернівецькій області наказ про надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою є ненормативним актом, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання, оскільки на підставі цього наказу ОСОБА_1 виготовив відповідну технічну документацію, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду

від 14 січня 2021 року у справі № 162/632/16-а (адміністративне провадження № К/9901/30412/18).

Посилання апелянта на те, що рішення Тарасовецької сільської ради № XXXII/15 від 30 січня 2015 року скасоване рішенням Господарського суду Чернівецької області від 15 жовтня 2015 року є безпідставним, оскільки апелянт не надав жодних доказів, що земельна ділянка, щодо якої приймалося рішення Тарасовецькою сільською радою та на яку надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою, одна і таж земельно ділянка.

Також слід зазначити, ОСОБА_1 погоджено для передання у власність земельну ділянку із земель державної власності, а не із комунальної, оскільки розпорядником земель державної власності на момент видачі спірного наказу ГУ Держемагенства було ГУ Держгеокадастр, а тому рішення Тарасовецької сільської ради № XXXII/15 від 30 січня 2015 року не має визначеного значення для погодження дозволу на виготовлення проектної документації.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що ОСОБА_1 погоджено для передання у власність земельну ділянку із земель державної власності є помилковим, оскільки судом встановлено, що спірна земельна ділянка, загальною площею 0,7671 га перебуває у державній власності, у відповідності до статті 83 ЗК України.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Будь-яких доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівці» залишити без задоволення.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 06 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 16 вересня 2022 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: І.Б. Перепелюк

О.О. Одинак