Справа № 464/2653/22
Провадження № 2/466/1929/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В. І.

при секретарі Настасяк Б.І.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа без самостійних вимог Сихівський районний відділ ДРАЦС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)

представника позивача Левицький І.М.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Левицький Ігор Михайлович, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Сихівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про визнання батьківства,

у с т а н о в и в:

01 липня 2022 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Левицький Ігор Михайлович, пред`явив в Сихівський районний суд м. Львова позов до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Сихівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про визнання батьківства.

Як на підставу позовних вимог зазначав, що з 2014 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

Між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 були відносини як чоловіка та дружини, вони вели спільний бюджет та домашнє господарство, піклувалися один про одного.

Під час сумісного проживання ОСОБА_2 завагітніла. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася донька ОСОБА_3 .

13 жовтня 2015 року ОСОБА_2 зареєструвала народження доньки у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні, про що було видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 13 жовтня 2015 року та зроблено відповідний актовий запис №909.

Оскільки на той час батьки дитини не були одружені, то ОСОБА_2 зареєструвала дитину на свої прізвище, ім`я та по батькові дитини у державному реєстрі відомостей про народження було записано у відповідності до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. По батькові доньку відповідачка записала як « ОСОБА_4 ».

При цьому, з пологового будинку її з дитиною забирав саме ОСОБА_1 , з яким вони разом продовжували проживати до 2022 року. З моменту народження доньки ОСОБА_5 він, ОСОБА_1 відразу та повністю визнав її своєю дитиною, піклувався про неї і виховував її.

У червні-липні 2018 року відносини між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зіпсувалися, оскільки остання почала вести безпорядний спосіб життя, проживати з іншими чоловіками. У зв`язку з цим ОСОБА_1 пішов від неї, а донька залишилася проживати з матір`ю. Позивач ОСОБА_1 постійно приймав участь у вихованні дитини, надавав матеріальну допомогу та забирав до себе на різні проміжки часу.

У січні 2022 року сестра відповідача ОСОБА_2 сповістила позивача про те, що мати дитини зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя і залишає дитину без догляду або на сторонніх чоловіків.

21 січня 2022 року представником служби у справах дітей здійснене негайне відібрання малолітньої ОСОБА_3 у її матері, ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що мати дитини зловживає алкогольними напоями, дівчинка часто залишається без догляду у будинку з п`яною мамою та сторонніми чоловіками, про що складено акт.

Згідно наказу служби у справах дітей Великолепетиської селищної ради №1 від 21 січня 2022 року вирішено тимчасово влаштувати малолітню ОСОБА_3 у родину позивача ОСОБА_1 та передано дитину згідно акта про факт передачі від 21 січня 2022 року.

Після цього дівчинка переїхала проживати до позивача у будинок АДРЕСА_2 , де була влаштована у ЗЗСО І-ІІІ ступенів №2, і поставлена на облік у медичний заклад.

У зв`язку з бойовими діями 21 квітня 2022 року позивач ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_6 вимушений був евакуюватися в м. Львів, до якого вони прибули 24 квітня 2022 року. У м. Львові він та донька були взяті на облік внутрішньо переміщених осіб, про що видані відповідні довідки, копії яких додані до позовної заяви .

Позивач ОСОБА_1 постійно визнавав себе батьком дитини та погоджується на визнання його батьком дитини в судовому порядку. Мати дитини відповідач ОСОБА_2 також визнає ОСОБА_1 батьком її дитини, бажає встановлення батьківства, але знаходиться ні тимчасово окупованій території та не має можливості разом з батьком дитини зареєструвати його батьківство в органах ДРАЦС.

З огляду на такі обставини, враховуючи положення ст. ст. 125, 126, 128 Сімейного кодексу України, просить ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Миколаїв Миколаївської області, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , батьком малолітньої ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Херсон Херсонської області.

Ухвалою судді Сихівського районного суду м. Львова Мички Б.Р. від 04 липня 2022 року матеріали цивільної справи №464/2653/22 за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Левицький І.М., до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Сихівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про визнання батьківства було передано для розгляду за територіальною підсудністю в Шевченківський районний суд м. Львова.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 02 серпня 2022 року вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Левицький І.М., про визнання батьківства прийнято до розгляду та в справі відкрито загальне позовне провадження.

В підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Левицький І.М. позовні вимоги підтримали зіславшись на обставини. які викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилась та написала заяву, з якої убачається, що вона позов визнає, підтверджує, що позивач ОСОБА_1 є біологічним батьком малолітньої доньки ОСОБА_3 , вона дає згоду на встановлення батьківства та просить проводити розгляд справи без її участі, оскільки в даний час проживає на тимчасово окупованій російськими військами території за адресою: АДРЕСА_4 а тому не може прибути в судове засідання.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Сихівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в підготовче судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку.

Положеннями ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено ухвалення судом за результатами підготовчого провадження судового рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 визнає, суд прийшов до висновку про можливість ухвалення судового рішення за результатами підготовчого провадження.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Левицького І.М., з`ясувавши обставини, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

У відповідності до ч.1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з приписами ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Положеннями ч. 1 ст.135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 з 2014 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . Між ними були відносини як чоловіка та дружини, вони вели спільний бюджет та домашнє господарство, піклувалися один про одного тощо.

Під час сумісного проживання ОСОБА_2 завагітніла та в жовтні 2015 року в м. Херсон вона народила доньку ОСОБА_3 .

13 жовтня 2015 року відповідач ОСОБА_2 зареєструвала народження доньки у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні, про що було видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 13 жовтня 2015 року та зроблено відповідний актовий запис №909.

Так як на той час батьки дитини не були одружені, то відповідач ОСОБА_2 зареєструвала дитину на свої прізвище, ім`я та по батькові дитини у державному реєстрі відомостей про народження було записано у відповідності до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. По батькові доньку ОСОБА_5 відповідачка записала як « ОСОБА_4 ».

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , з пологового будинку відповідачку ОСОБА_2 та дитину забирав саме він, позивач, та вони й надалі продовжували проживати разом. З моменту народження доньки ОСОБА_5 він, ОСОБА_1 , відразу та повністю визнав її своєю дитиною, піклувався про неї і виховував її.

У червні-липні 2018 року відносини між сторонами по справі зіпсувалися, оскільки ОСОБА_2 стала вести безпорядний спосіб життя, проживати з іншими чоловіками. У зв`язку з цим позивач ОСОБА_1 пішов від неї, а донька залишилася проживати з матір`ю. Під час окремого проживання позивач ОСОБА_1 постійно приймав участь у вихованні дитини, надавав матеріальну допомогу та забирав до себе на різні проміжки часу.

Судом також встановлено, що 21 січня 2022 року начальником служби у справах дітей Великолепетиської селищної ради Херсонської області Горбач О.М. було здійснене негайне відібрання малолітньої ОСОБА_6 у її матері, ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що мати дитини вживає алкогольні напої, дівчинка часто залишається без догляду у будинку з нетверезою мамою та сторонніми чоловіками, про що складено акт.

Відповідно до начальника наказу служби у справах дітей Великолепетиської селищної ради №1 від 21 січня 2022 року вирішено тимчасово влаштувати малолітню ОСОБА_3 у родину позивача ОСОБА_1 та передано дитину згідно акта про факт передачі від 21 січня 2022 року.

З вказаного часу дитина переїхала проживати до позивача ОСОБА_1 у будинок АДРЕСА_2 , де була влаштована у ЗЗСО І-ІІІ ступенів №2, і поставлена на облік у медичний заклад.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації 21 квітня 2022 року позивач ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_6 вимушений був евакуюватися в м. Львів, до якого вони прибули 24 квітня 2022 року. У м. Львові він та донька були взяті на облік внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується долученими до справи копіями довідок про взяття на облік внутріщньо переміщеної особи від 03.05.2022 №1307- та №№1307-.

Судом безспірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 постійно визнавав та визнає себе батьком малолітньої ОСОБА_3 та бажає, щоб його батьківство було встановлено в судовому порядку.

Батьківство позивача також визнає мати дитини відповідач ОСОБА_2 , яка на час розгляду справи перебуває на тимчасово окупованій російською федерацією території України, а тому не має можливості разом з батьком дитини зареєструвати його батьківство в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Приписами ст. 134 Сімейного кодексу України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 82, 197, 198, 200, 206, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 125, 126, 128, 134, 160 Сімейного кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Левицький Ігор Михайлович, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Сихівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про визнання батьківства задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаїв Миколаївської області, громадянина України, неодруженого, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_6 , батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м.Херсон Херсонської області.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 вересня 2022 року.

Суддя В. І. Кавацюк