Справа № 453/495/22
№ провадження 2/453/309/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И /заочне/
06 вересня 2022 року Сколівський районний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Брони А.Л.,
секретаря судового засідання Бендеш А.І.
без учасників справи,
розглянувши у залі суду у місті Сколе Львівської області за порядком спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фітофарм-Трейд» до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди та стягнення боргу і неустойки, -
20.05.2022 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фітофарм-Трейд» в особі представника адвоката Гуртовенко Р.М. звернулось до Сколівського районного суду Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить:
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 31.05.2022 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Розгляд справи відбувся 19.07.2022 року без учасників справи.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що згідно Договору оренди обладнання № 1/07/20 від 13.07.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фітофарм-Трейд» передало, а фізична особа ОСОБА_1 прийняв в тимчасове платне користування обладнання, яке є об`єктом власності ТОВ «Фітофарм-Трейд», а саме: шафу сушильну 2500х1200х2000 в кількості 4 шт. за ціною 12 500,00 грн. за шт. на суму 50 000 грн.; тележку металеву в кількості 4 шт. ціною 7500,00 гри. за шт. на суму 30 000,00 гри.; лоток дерев`яний в кількості 132 шт. за ціною 128,00 грн. за шт. на суму 16 896,00 гри.; котел на твердому паливі в кількості 1 шт. за ціною 43 500 грн. за шт. на суму 43 500,00 грн.; трубу димохідну 5м погонних 5мм в кількості 1 шт. за ціною 1804.00 грн. за шт. на суму 1804,00 грн.; вентилятор 380В 5кВт високого тиску в кількості 1 шт. за ціною 7800,00 грн. за шт. на суму 7800,00 грн., загальною вартістю 150 000,00 грн. Приймаиня-передача відповідачу вищезазначеного обладнання підтверджується актом приймання-передачі до договору №1/07/20 від 13.07.2020 року від 13 липня 2020 року.
З часу укладення Договору, а саме з 13.07.2020 року, відповідач свої зобов`язання щодо сплати орендної плати не виконав навіть частково, орендну плату сплачувати відмовляється. Зазначена ситуація зумовлює необхідність для позивача звернутися до суду із захистом своїх порушених прав та інтересів.
24.12.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фітофарм-Трейд» в особі адвоката Гуртовенка Р.М. направило відповідачу повідомлення № 24.12-1/21 про розірвання в односторонньому порядку договору оренди та вимогу про негайне повернення майна з оренди і сплату заборгованості за оренду.
Вказаним вище повідомленням та вимогою позивач повідомив відповідача про розірвання (припинення) в односторонньому порядку Договору оренди обладнання № 1/07/20 від 13.07.2020 року на підставі п. 6.4 та п.п. 13.1.4 п. 13.1, у зв`язку із простроченням останнім сплати орендної плати.
Також у зв`язку із розірванням (припиненням) вказаного Договору позивач вимагав у відповідача негайно, але не пізніше ніж протягом 10-ти календарних днів з дня відправлення ним вказаного вище повідомлення та вимоги, повернути усе обладнання у спосіб, передбачений Договором, і, крім того, в строк протягом 10-ти календарних днів з дня відправлення позивачем даного повідомлення та вимоги сплатити ТОВ «Фітофарм-Трейд» заборгованість з орендної плати. На вказане письмове повідомлення відповідач відповіді не надав.
Згідно п. 13.2 Договору оренди якщо орендар не виправить порушення, вказані у підпунктах 13.1.1 13.1.4, зокрема щодо порушення строків внесення орендної плати, в термін 3-х днів з дня отримання письмового повідомлення від орендодавця, то Договір вважається розірваним на наступний день після спливу 3-денного терміну з дня отримання повідомлення.
На даний час у позивача відсутнє підтвердження про те, що повідомлення за вих. № 24.12-1/21 про розірвання в односторонньому порядку Договору оренди та вимогу про негайне повернення майна з оренди і сплату заборгованості від 24.12.2021 року, було вручене відповідачу. А тому, за відсутності доказів того, що відповідачем було отримано від позивача повідомлення про розірвання договору оренди у односторонньому порядку, позивач вимушений ставити питання про розірвання вказаного Договору в судовому порядку.
Також позивач зазначає, що згідно п. 6.1 Договору за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату в розмірі 50 000,00 грн. не пізніше 10 числа поточного місяця. Дана норма договору не передбачає періодизацію сплати орендної плати за певний місяць, тому необхідно розуміти, що даний розмір оплати встановлений за період оренди до завершення строку дії Договору. Термін дії Договору оренди визначений в п.4.2 Договору до 30 вересня 2020 року. Строк дії Договору було двічі пролонговано до 30 вересня 2021 року та до 30 вересня 2022 року. Поновлення дії Договору оренди на аналогічних умовах, які містить Договір, зумовлює обов`язок орендаря сплатити оренду на аналогічних умовах, тобто орендар за оренду майна був зобов`язаний сплатити позивачу оренду плату за період оренди з 13.07.2020 року 30.09.2020 року 50 000,00 грн.; з 01.10.2020 року по 30.09.2021 року 50 000 грн.; з 01.10.2021 року по 30.09.2022 року 50 000 грн. При цьому, в силу п.6.1 Договору термін сплати становить не пізніше 10 числа поточного місяця. Таким чином, загальний розмір заборгованості за орендну плату становить 150 000, 00 грн.
Крім основної суми боргу позивач також просить суд стягнути штрафні санкції, за несвоєчасне виконання зобов`язання за Договором у вигляді 3% річних, пені та інфляційних втрат.
Відповідач про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав.
У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Передача позивачем вказаного вище обладнання відповідачу підтверджується актом прийому-передачі до Договору № 01/07/20 від 13 липня 2020 року, який міститься в матеріалах справи.
Згідно п. 4.2 Договору оренди обладнання № 1/07/20 від 13.07.2020 року строк оренди становить до 30 вересня 2020 року.
Відповідно п.п.5.1, 5.2 Договору, орендар зобов`язаний повернути обладнання в день закінчення строку оренди, зазначеного в Договорі. Орендар повинен повернути обладнання негайно в день розірвання Договору орендодавцем з підстав, передбачених законодавством або з підстав, зазначених цим Договором.
Згідно п. 5.3 Договору повернення обладнання вважається його доставка орендарем на склад орендодавця за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п.5.10 Договору, підтвердженням факту повернення орендованого майна орендодавцю є складений та підписаний акт повернення обладнання. До підписання сторонами такого акту обладнання вважається таким, що знаходиться у користуванні орендаря та не повернуто орендодавцю.
Згідно п. 6.1 Договору за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату в розмірі 50 000.00 грн. не пізніше 10 числа поточного місяця.
Пункт 6.3. Договору передбачає, що орендна плата не включає в себе витрати на достатку, монтаж, нагляд за проведенням монтажних робіт, обслуговування, завантаження, розвантажену/ ремонт обладнання на робочому майданчику орендаря, витрачені орендарем енергоносії та витраті' матеріали, необхідні /для належної експлуатації обладнання.
Пунктом 6.4 Договору передбачено, що у випадку затримки орендарем внесення орендної плати на строк, визначений в п.6.1 цього Договору, орендодавець має право здійснити в односторонньому порядку заходи по припиненню користування обладнанням, вилучити обладнання, розірвати договір та вимагати стягнення неустойки за прострочку сплати згідно з законом та договором. Будь-які витрати по демонтажу та поверненню обладнання орендодавцем в такому випадку відносяться на орендаря та сплачуються ним протягом двох днів після отримання відповідного рахунку орендодавця.
Відповідно до п. 6.5 Договору орендна плата вважається сплаченою орендарем з дня зарахування її на рахунок орендодавця. У всіх інших випадках орендна плата вважається несплаченою.
Згідно п.п. 13.1.4, 13.1 цей договір підлягає достроковому розірванню у випадку якщо орендар не вносить орендну плату у розмірі та строк, вставлений даним Договором.
З часу укладення Договору оренди обладнання № 1/07/20 від 13.07.2020 року відповідач свої зобов`язання щодо сплати орендної плати не виконав.
У зв`язку з даною обставиною, 24.12.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фітофарм-Трейд» в особі адвоката Гуртовенка Р.М. скерувало на пощтову адресу відповідача письмове повідомлення за вих. № 24.12-1/21 про розірвання в односторонньому поряку Договору оренди, вимогу про негайне повернення майна з оренди і сплату заборгованості з орендної плати.
Однак відповіді від відповідача отримано не було, як і не було погашено заборгованості з орендної плати та не повернуто орендоване обладнання.
Згідно п. 13.2 Договору оренди якщо орендар не виправить порушення, вказані у підпунктах 13.1.1 13.1.4, зокрема порушення строків внесення орендної плати, в термін 3-х днів з дня отримання письмового повідомлення від орендодавця, то Договір вважається розірваним на наступний день після проходження 3-ох денного терміну, з дня отримання повідомлення.
Позивач зазначає, що на даний час у нього відсутнє підтвердження про те, що повідомлення за вих. № 24.12-1/21 про розірвання в односторонньому порядку Договору оренди та вимога про негайне повернення майна з оренди і сплату заборгованості з орендної плати від 24.12.2021 року, було вручене відповідачу, а відтак, за відсутності таких доказів неможливо стверджувати, що вказаний Договір був розірваний в односторонньому порядку за іціативою позивача. У зв`язку з даною обставиною, позивачем заявлено вимогу про розірвання такого в судовому порядку.
Як вбачається з ст. ст. 759, 762 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Згідно ч.1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ст. 651 ЦК України).
Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.
Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.
В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч.2 ст. 651 ЦК України.
Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Згідно ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
З наведених вище норм законодавства вбачається, що орендна плата є істотною умовою договору оренди, а несплата такої, вважається істотним порушенням умов такого Договору.
Судом встановлено, що позивачем були виконані всі зобов`язання, взяті на себе за вказаним Договором оренди, а відповідачем, в свою чергу, не виконано умови такого, оскільки ним не було сплачено у встановлений договором строк грошові кошти за користування обладнанням, що в свою чергу, призвело до істотного порушення умов договору, та є підставою для розірвання вказаного договору в судовому порядку.
У своїй позовній заяві позивач зазначає, що згідно до п. 4.2 Договору оренди, строк такої встановлено до 30 вересня 2020 року. Оскільки по закінченні строку договору позивач, який є орендодавцем майна, яке є предметом Договору, не мав заперечень щодо продовження користування відповідачем орендованим майном, вказаний Договір у відповідності до ст. 764 ЦК України був пролонгований на строк до 30 вересня 2021 року та аналогічно, після 30 вересня 2021 року пролонгований до 30 вересня 2022 року. Внаслідок зазначених обставин позивач вважає, що заборгованість відповідача по орендній платі становить 150 000,00 грн., а саме 50 000,00 грн. за період з 13.07.2020 року по 30.09.2020 року, з 01.10.2020 року по 30.09.2021 року та з 01.10.2021 року по 30.09.2022 року.
Суд відхиляє такі доводи представника позивача, та вважає вимогу про стягнення 100 000,00 грн. заборгованості з орендної плати за перід з 01.10.2020 року по 30.09.2021 року та з 01.10.2021 року по 30.09.2022 року безпідставнимою з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно норм частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За загальним правилом статті 764 ЦК України, на яку посилається представник позивача, якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Згідно п. 15.1 Договору, термін дії Договору становить з дати його укладення (13 липня 2020 року) до 30 вересня 2020 року.
Таким чином, враховуючи, що Договір був укладений на 80 календарних днів (з 13.07.2020 року по 30.09.2020 року), він міг бути поновлений відповідно до вимог законодавства лише на той самий строк, тобто на 80 календарних днів, а не на рік, як зазначає представник позивача.
Однак, пунктом 15.2 Договору передбачено, що у випадку необхідності з боку Орендаря, за домовленістю сторін термін дії Договору може бути продовжено, про що сторони складають відповідний додаток до даного Договору, який є його невід`ємною частиною.
Проте матеріали справи не містять жодного додатку до Договору, який було б складено між сторонами і який би свідчив про продовження дії такого Договору.
Таким чином суд приходить до висновку, що підставною є вимога про стягнення з відповідача 50 000,00 грн. заборгованості з орендної плати за період з 13.07.2020 року по 30.09.2020 року.
Згідно п. 9.1.1 Договору за кожен день прострочки внесення орендної плати згідно строків оплати, визначених цим договором, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 2% від несвоєчасно сплаченої грошової суми за кожен день прострочки.
У своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання зобов`язання у сумі 22 967,32 грн.
Щодо даної вимоги суд зазначає наступне.
Частина 1 статті 546 ЦК України визначає види забезпечення виконання зобов`язання, а неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток, право довірчої власності.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК).
Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
При цьому ст. 4 зазначеного Закону встановлено, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.
Таким чином, розмір пені за прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 50 000,00 грн. за період з 30.09.2020 року по 30.09.2021 року становить 3 005,42 грн., а за період з 01.10.2021 року по 19.07.2022 року 4 583,56 грн. З огляду на викладене, загальний розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 7 588,98 грн.
Крім цього, в матеріалах справи міститься розрахунок штрафних санкції, за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання за Договором, відповідно до якого за період з 13.07.2020 року по 09.10.2020 року, з 10.10.2020 року по 09.10.2021 року, з 10.10.2021 року по 12.05.2022 року сума 3% річних становить 5992,00 грн. та сума інфляційних за педіод з 13.07.2020 року по 09.10.2020 року, з 10.10.2020 року по 09.10.2021 року та з 10.10.2021 року по 12.05.2022 року становить 26 317,07 грн.
Вирішуючи питання про стягнення втрат від інфляції та 3% річних за порушення грошового зобов`язання по виплаті орендної плати за Договором №1/07/20 від 13.07.2020 року суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зважаючи на те, що судом встановлено прострочення відповідачем виконання зобов`язання щодо виплати орендної плати відповідачем за вказаним Договором у розмірі 50 000,00 грн., три проценти річних від простроченої суми становить 2 703,07 грн. та 16 673,37 грн. інфляційних втрат.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовну вимогу позивача про розірвання договору оренди обладнання №1/07/20 від 13.07.2020 року задоволено, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сплачений судовий збір за вимогу немайнового характеру у розмірі 2 481,00 грн.
У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог позивача майнового характеру на загальну суму 76 965,42 грн., що становить 37,5% від заявлених вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1 154,63 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263, 279, 280, 281 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 204, 207, 526, 530,610, 612, 625, 626, 628, 629, 634, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд,
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фітофарм-Трейд» до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди та стягнення боргу і неустойки - задовольнити частково.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги на таке рішення, якщо заяву про перегляд заочного рішення чи апеляційну скаргу не було подано.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається безпосередньо до Сколівського районного суду Львівської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Повне найменування сторін у справі:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя