Справа № 755/5174/22
Провадження №2-о/523/390/22
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

"05" вересня 2022 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Кузьміна О.І., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання : АДРЕСА_1 )- ОСОБА_2 про встановлення факту отримання ІІ (другої) групи інвалідності, безстроково (загальне захворювання),-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту отримання ІІ (другої) групи інвалідності, безстроково (загальне захворювання).

Дослідивши матеріали заяви, суддя доходить наступного висновку.

Із прохальної частини заяви вбачається, що заявник просить встановити факт отримання нею ІІ (другої) групи інвалідності, безстроково (загальне захворювання).

Згідно приписів ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають справи, визначені у ч.1 цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи в порядку окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Так, статтею ст. 315 ЦПК України регламентовано, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7)народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК України і не є вичерпним.

В той же час, суддя констатує, що частиною 3 статті 315 ЦПК України передбачено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Згідно вимог вищезазначених норм, вбачається, що документ повинен бути правовстановлюючим, а не особистим. Саме тому справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому главою 31-А ЦПК.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України зазначена заява судовому розгляду в окремому провадженні не підлягає, суддя приходить до переконання, що слід відмовити у відкритті даної заяви.

Керуючись ст.ст. 293, 315 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження по справі за заявою представника заявника ОСОБА_1 про встановлення факту отримання ІІ (другої) групи інвалідності, безстроково (загальне захворювання).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд міста Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали суду.

Суддя О.І. Кузьміна

Повну ухвалу суду складено 05 вересня 2022 року