Провадження № 2-з/761/910/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - заявник) звернувся до Шевченківського районного суду м .Києва із заявою про забезпечення позову до його подання, сторони, які можуть набути статус учасника справи: відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Авансар», треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Борейко Максим Валерійович, предмет позову -визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до поданої заяви просив зупинити стягнення на підставі виконавчих написів:

- № 77648 від 01.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.;

- № 75467 від 31.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.;

- заборонити приватному виконавцю вчинення будь-яких виконавчих дій у виконавчих провадженнях № 68690392, № 68726817 та зведеному виконавчому провадженні № 68747966, відкритому виконавцем на підставі виконавчих написів № 77648 від 01.06.2021 та № 75467 від 31.05.2021, які вчинив приватний нотаріус КМНО Остапенко Є.М.

Заява обґрунтовано тим, що заявник має намір звернутись до суду з позовом про визнання вказаних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, оскільки вважає їх вчиненими з порушенням норм чинного законодавства.

Разом з тим, за оспорюваними виконавчими написами приватним виконавцем відкриті виконавчі провадження та вчиняються виконавчі дії, зокрема накладено арешт на кошти боржника.

Метою забезпечення позову є вжиття судом захисту щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача чи іншим учасників справи та задля забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення.

При цьому, зауважує, що примусове виконання зазначених виконавчих написів до ухвалення рішення по суті спору порушує права заявника та може призвести до ускладнення або неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Водночас, вжиття зазначених заходів забезпечення позову сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача.

Заходів зустрічного забезпечення позову просив не застосовувати.

Так, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд дійшов висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши заяви та надані до неї матеріали, матеріали позовної заяви, дійшов наступного висновку.

Суд, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та надані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Cпівмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

При цьому, згідно ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Так, судом встановлено, що заявник має намір звернутись до суду з позовом про визнання виконавчих написів, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М за № 75467 від 31.05.2021 про стягнення із заявника на користь ТОВ «Авансар» заборгованості у розмірі 39 455, 84 грн. та за № 77648 від 01.06.2021 про стягнення із заявника на користь ТОВ «Авансар» заборгованості у розмірі 60 846, 45 грн., - такими, що не підлягають виконанню.

При цьому, вбачається, що на підставі виконавчого напису № 75467 від 31.05.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Борейко М.В. відкрито виконавче провадження № 68726817, на підставі виконавчого напису № 77648 від 01.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Борейко М.В. відкрито виконавче провадження № 68690392, в рамках якого винесено постанову про арешт коштів заявника, постановою від 21.02.2022 об`єднано ВП №68726817 та ВП № 68690392 у зведене виконавче провадження № 68747966. Також з матеріалів справи вбачається, що з карткового рахунку заявника відбуваються списання грошових коштів на виконання зазначених вище виконавчих написів.

Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Суд, дослідивши матеріали справи та поданої заяви, враховуючи підстави, предмету позову, що стосується визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відкритого виконавчого провадження та вчинення приватним виконавцем виконавчих дій у процесі примусового виконання оспорюваного виконавчого напису, дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи наведене, заява у частині зупинення стягнення на підставі виконавчих написів є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При цьому, вказаний захід забезпечення позову є співвмірним із заявленими вимогами.

Разом з тим, заява в частині встановлення заборони на здійснення будь-яких дій щодо виконання оспорюваних виконавчих написів задоволенню не підлягає з огляду на те, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

За таких обставин, ухвала про зупинення стягнення на підставі оспорюваних виконавчих написів сама по собі є підставою для зупинення виконавцем вчинення будь-яких виконавчих дій, а саме дій, що безпосередньо стосуються виконання оспорюваних виконавчих написів в рамках виконавчих проваджень, відкритих на їх підставі та об`єднаних у зведене виконавче провадження.

Враховуючи наведене, заявником у вказаній частині не доведено необхідності вжиття зазначених заходів забезпечення позову, тобто не доведено того, що вжиття таких заходів забезпечить позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи наведене, у вказаній частині заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З врахуванням ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Крім того, суд не вбачає підстав вимагати від позивача забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 353-354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити частково.

У порядку забезпечення позову зупинити стягнення до набрання законної сили рішенням суду по справі, що провадиться за виконавчими написами:

-за № 75467 від 31.05.2021, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авансар» заборгованості у розмірі 39 455, 84 грн.;

-за № 77648 від 01.06.2021 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авансар» заборгованості у розмірі 60 846, 45 грн.

Роз`яснити заявнику, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

У разі неподання заявником відповідної позовної заяви у вказаний строк заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, будуть скасовані.

В інші частині заяви - відмовити.

Дані про заявника:

ОСОБА_1

адреса: АДРЕСА_1 ;

РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Дані про відповідача:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авансар»

адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 21/27, оф. 405;

;

Інші відомості:

Виконавче провадження: № 68690392, 68726817, 68747966.

На виконанні: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Борейко Максим Валерійович /адреса: 02002, м. Київ, вул. Є.Сверстюка, 11, корп. Б, оф. 711/1 /.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі, а також виконавцю - для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя: