Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/831/22
Провадження 2/711/1190/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого - судді Кондрацької Н.М.

за участю секретаря Мелещенко О.В.

позивача ОСОБА_1

прокурора Дячкової Л.П.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Черкаси матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Черкаської окружної прокуратури, третя особа: Приватне підприємство «Фірма «Технологія-К» про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 03.02.2022 до Черкаської окружної прокуратури, третя особа: Приватне підприємство «Фірма «Технологія-К» про звільнення майна з-під арешту, в якій просить зняти арешт з будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , який зареєстровано 07.05.2004 за реєстраційним номером обтяження № 5677 реєстратором Першої черкаської державної нотаріальної контори; підставою обтяження є постанова б/н 06.04.2004 прокуратури Придніпровського району Черкаської області, власник ППФ «Технологія-К», заборона 564.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ухвалою суду від 04.02.2022 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 18.05.2022, до розгляду у справі залучено у якості третіх осіб ЧФ АБ «Енергобанк», ВАТ «Ярошівський цукровий завод».

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив вирішити дане питання у цьому позовному провадженні та просив задовольнити, зняти арешт з будинку, який належить йому на праві приватної власності, оскільки на той час він був керівником ПП «Фірма «Технологія-К», а тому на його власність було накладено арешт, в рамках кримінального провадження.

У судовому засіданні представник відповідача - прокурор Дячкова Л.П. заявила клопотання про приєднання до матеріалів справи відповіді СУ ГУНП від 08.08.2022, та зазначила, що вказаний лист не перешкоджає подальшому розгляду позовної вимоги ОСОБА_1 у позовному провадженні у порядку цивільного судочинства, оскільки згідно перехідних положень КПК України 2017 року вбачається, що накладені арешти за попереднім кодексом 1960 року, які не зняті і не припинені продовжують свою дію і повинні бути зняті відповідно до кодексу 1960 року. Проте кодекс 1960 року передбачав зняття накладеного арешту лише слідчим під час прийняття кінцевого рішення або коли відпаде потребу у даному арешті, або суддею безпосередньо при розгляді обвинувального акту, тобто призначення справи до судового розгляду. Враховуючи, що неодноразово було прийнято слідчим рішення про закриття кримінальної справи у 2005, 2006, 2007, 2010 році, однак жодного разу при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження не приймалося рішення про зняття арешту. Тому вважає можливим продовжувати розгляд питання про зняття арешту у даному позовному провадженні. Крім того, зазначає, що зняття арешту на сьогодні можливе лише за наявності кримінального провадження як такого, тобто повинні бути внесені відомості до ЄРДР, лише тоді слідчий, слідчий судді чи прокурор матимуть право зняти вказаний арешт. Проте, внесення відомостей до ЄРДР, як факт вчинення кримінального правопорушення на даний час вважає необґрунтованим та погіршенням становища особи, оскільки з моменту події, яка описана у даній кримінальній справі, минуло більше двадцяти років, з моменту остаточних рішень, які обліковуються в ГУ НП пройшло більше десяти років. А тому просить продовжувати вирішення цього питання за наявних обставин та матеріалів справи. Проти задоволення позову не заперечує

У судове засідання представники третіх осіб не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про день,час, місце розгляду справи.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частини перша та третя статті 3 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Приватно правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

У судовому засідання встановлено, що 01.04.2004 була порушена кримінальна справа № за ознаками ч. 2 ст. 364 КК України по факту зловживання службовими особами ППФ «ТехнологіяК», 30.09.2004 ОСОБА_1 пред`явлено обвинувачення.

Постановою старшого слідчого прокуратури Придніпровського району м. Черкаси Власенко К.Ю. від 06.04.2004 накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ППФ «Технологія-К», юридична адреса: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.07.2021, зареєстровано обтяження № 5677 арешт нерухомого майна на підставі вказаної вище постанови б/н від 06.04.2004 на вказаний будинок, де власником зазначено ППФ «Технологія-К».

Проте, відповідно до договору купівлі продажу від 06.09.1994 фірма «Технологія-К» в особі ОСОБА_2 продала будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 ..

За відомостями Черкаської окружної прокуратури, 01.10.2004 дана кримінальна справа направлена до суду у порядку ст. 232 КПК України, а 05.06.2006 її було повернуто судом на додаткове розслідування та 10.09.2010 закрито за ст. 6 п. 2 КПК України.

Відповідно до листа СУ ГУНП в Черкаській області від 08.08.2022 № 5283/24/03/9-22 вбачається, таке

Згідно матеріалів кримінальної справи № 020400055, 28.02.2012 прокурором винесено постанову про скасування постанови про зупинення досудового слідства на підставі п.3 ст. 206 КПК України (в редакції 1960 року). Інших процесуальних рішень після 28.02.2012 матеріали кримінальної справи не містять.

Відповідно до даних УІАП ГУНП, останнє прийняте рішення 10.09.2010 кримінальна справа закрита по п. 2 ст. 6 КПК України. Інші рішення по кримінальній справі відсутні.

До того ж, старшим слідчим прокуратури Придніпровського району м. Черкаси Власенко К.Ю. обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 який затверджено 11.03.2005 та 17.03.2005 направлено до Придніпровського районного суду м. Черкаси (вхідний номер суду 6968 від 17.03.2005). 06.04.2005 за вих. № 760 Придніпровським районним судом м. Черкаси кримінальна справа в 2-х томах повернута до прокуратури Придніпровського району м. Черкаси, для дооформлення.

10.04.2005 старшим слідчим прокуратури Придніпровського району м. Черкаси Власенко К.Ю. прийнято рішення про закриття на підставі п.2 ст. 6 КПК України (в ред. 1960 року).

Іншою інформацією із зазначеного питання СУ ГУНП не володіє, оскільки не є правонаступником УМВС.

Слід зазначити, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу судів на те, що вона вже неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикції суду за вимогами про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами кримінального судочинства, та вказала на таке:

Спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року(постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Якщо арешт накладений на майно особи, щодо якої за КПК України 1960 року була порушена кримінальна справа, але надалі постанову про порушення кримінальної справи за тим же процесуальним законом суд скасував, не вирішивши питання про зняття зазначеного арешту, спір про звільнення цього майна з-під арешту слід розглядати за правилами цивільного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 766/21865/17).

Якщо арешт накладений на майно особи під час досудового розслідування за правилами КПК України 1960 року, ця особа була засуджена, і вирок не виконаний, однак до її засудження інша особа на підставі судового рішення стала власником відповідного майна, то вирішення питання щодо зняття такого арешту здійснюється за правилами кримінального судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 569/4374/16-ц).

Якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року і такого, що триває, а кримінальне провадження не передане до суду на час набрання чинності КПК України 2012 року, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від15 травня 2018 року у справі № 335/12096/15-ц з урахуванням ухвали про виправлення описки від 3 липня 2018 року, від 17 жовтня 2018 року у справі № 461/233/17 та від 7 листопада 2018 року у справі № 296/8586/16-ц).

Пунктом 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України (у редакції 2012 року) визначено, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно зі статтею 409 КПК України 1960 року питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішується судом, який постановив вирок.

У порядку, передбаченому статтею 411 КПК України(1960 року), суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироку, зокрема про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмови в позові або незастосування конфіскації вироком ці заходи не скасовані.

Таким чином, скасування арешту, який був накладений за правилами кримінального судочинства, підлягає розгляду у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом.

До аналогічних правових висновків у подібних спірних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 травня 2018 року у справі №569/4374/16-ц.

У разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 1960 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє не закрито, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Отже, вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження у кримінальній справі № 020400055 матеріали позову не містять та під час судового розгляду сторонами не надано.

Таким чином, з огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що даний спір підлягає розгляду в порядку, визначеному КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена (ч.ч.2, 3 ст. 255 ЦПК).

Як визначено ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Таким чином, провадження по даній цивільній справі підлягає до закриття у зв?язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 право звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 4, 19, 255, 256, 259, 263, 353 ЦПК України суд, -

Ухвалив :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської окружної прокуратури, третя особа: Приватне підприємство «Фірма «Технологія-К» про звільнення майна з-під арешту - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Головуючий: Н. М. Кондрацька