Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 712/14155/21

Провадження №2/712/1107/22

29 серпня 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання Шевченко О.П.

представника позивача - Черевко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом Управління Служби безпеки України в Черкаській області до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

24.12.2021 року позивач Управління СБУ в Черкаській області (м. Черкаси, вул.. Гоголя, 240) звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), треті особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що позивач Управління Служби Безпеки в Черкаській області на праві власності володіє об`єктом житлової нерухомості, а саме гуртожитком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. На підставі ст. 47 Конституції України, Глави 4 розділу 3 Житлового кодексу Української PCP, ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 2 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою KM України від 03.08.2006 року № 1081, Примірного Положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою KM України № 498 від 20.06.2018 року, Положення про гуртожиток СБ України в Черкаській області, затвердженого наказом начальника Управління № 119 від 11.09.2019, старшому прапорщику ОСОБА_2 , наказом № 50/ДСК від 12.04.20218 начальником Управління Служби безпеки України в Черкаській області видано ордер №0003 серії АА від 10.05.2018 на право зайняття жилої площі в гуртожитку, що за адресою: АДРЕСА_1 склад сім`ї 4 особи: вона, чоловік ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підставі ордеру зазначені особи зареєстрували своє місця проживання у вищевказаній кімнаті гуртожитку (довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 додаються). Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.11.2018, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач у гуртожитку, що належить Управлінню, не проживає, а саме з 2018 року він за місцем реєстрації відсутній та житлове приміщення не використовує, що підтверджується Актами від 20.02.2019 та 14.12.2021. Отже, відповідач не проживає в кімнаті АДРЕСА_3 , кімнатою не цікавиться, його речі у кімнаті відсутні, покинув житлове приміщення добровільно. Не проживаючи за даною адресою, відповідач не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не приймає. Управлінням ніяких перешкод у проживанні відповідача не чинилось, закінчив проживання у гуртожитку він добровільно та з особистих сімейних обставин.

Відповідно до фактичних обставин, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, спільним побутом вони не пов`язані, спільно не проживають, що свідчить про те, що відповідач втратив статус члена сім`ї, тому під випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, як передбачені ст. 71 Житлового кодексу УРСР він не підпадає.

Вивченням через Інтернет загальнодоступних державних реєстрів, таких як «Судова влада» встановлено, що відповідач зловживає алкогольними напоями, схильний до психологічного та фізичного насильства до рідних та оточуючих осіб, порушення громадського порядку, що підтверджується судовими справами щодо відповідача №712/2104/19, № 712/10114/19, №712/13527/19; №712/10183/20; №712/4563/19, № 712/9894/20, № 712/4734/21, №712/2088/20; № 712/9770/20, №712/9896/20, №712/13525/19; № 712/10125/19, № 712/9768/20. У вказаних справах відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень. У подальшому, у зв`язку з невиконанням судових рішень, відкрито виконавчі провадження.

Встановлено, що під час складання адміністративних матеріалів відповідач зазначав адресу проживання АДРЕСА_4 .

У вказаній квартирі ОСОБА_1 мав 1/4 частки на праві приватної власності та фактично проживає, що свідчить про те, що відповідач має змогу здійснити реєстрацію місця проживання за вказаною адресою.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зазначена квартира належить його батькам., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та брату ОСОБА_7 .

Вивченням вищезазначених судових рішень встановлено, що відповідач безробітній, а отже його тривала відсутність за місцем реєстрації не пов`язана з роботою.

Просить суд визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою АДРЕСА_3 .

16 лютого 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

09 червня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача Черевко Т.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзиву на позов не подавав.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду невідомі. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В ході розгляду справи третя особа ОСОБА_2 позов підтримала.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що власником гуртожитку по АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

На підставі наказу начальника Управління № 50/ДСК від 12.04.20218 старшому прапорщику ОСОБА_2 видано ордер №0003 серії АА від 10.05.2018 на право зайняття жилої площі в гуртожитку, що за адресою: АДРЕСА_1 склад сім`ї 4 особи: вона, чоловік ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі ордеру зазначені особи зареєстрували своє місця проживання у вищевказаній кімнаті гуртожитку, що підтверджується довідкою про реєстрацію проживання особи виданої Управлінням з питань реєстрації Черкаської міської ради від 01.09.2021 року № 12177179 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_3 ; довідкою про реєстрацію проживання особи виданої Управлінням з питань реєстрації Черкаської міської ради від 01.09.2021 року № 12177193 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_4 ; довідкою про реєстрацію проживання особи виданої Управлінням з питань реєстрації Черкаської міської ради від 01.09.2021 року № 12177218 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 ; довідкою про реєстрацію проживання особи виданої Управлінням з питань реєстрації Черкаської міської ради від 09.1.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_3 .

12 листопада 2018 року заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Факт не проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 з 2018 року підтверджується актами опитування сусідів від 20.02.2019 та 14.12.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном, відповідно до ст.391 ЦК України.

Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст.ст. 71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом.

Пред`являючи позов, позивач посилається на те, що відповідач був зареєстрований у спірній кімнаті як член сім`ї, але після розірвання шлюбу втратив право користування житловим приміщенням, не являється членом сім`ї третьої особи, тому підлягає до зняття з реєстраційного обліку.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.ст.317,383ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселилися до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника.

Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої вони вселилися, права власності на це житло, а отже, припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселені, на користування житлом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною четвертою статті 10 ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до ст.. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя та до свого житла. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з практикою ЄСПЛ втручання держави у право на житло є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснюється «згідно із законом», не переслідує легітимну мету одну чи декілька з тих, що перелічені у пункті 2 вказаної статті, чи не розглядається як «необхідне в демократичному суспільстві».

Формулювання «згідно з законом» не лише вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах та передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування (п. 43 у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України»).

Втручання у право на повагу до житла має бути також «необхідним у демократичному суспільстві». Тобто, вона має відповідати «нагальній суспільній необхідності» та бути домірним переслідуваній легітимній темі. (п. 56 у справі «Зехентнер проти Австрії»).

При вирішенні питання «необхідності у демократичному суспільстві» втрати членом сім`ї власника житла права на його користування, слід керуватися принципом пропорційності, як дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар.

Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й з урахуванням виду спірних правовідносин, іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач тривалий час, з 2018 року не проживає у спірній кімнаті, участі в утриманні житла не бере. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом.

Суд також враховує при цьому, що позбавлення особи згідно із законом права користування житлом, до якого вона втратила інтерес відповідатиме легітимній меті здійснення власником своїх прав, не буде непропорційним втручанням у право на житло, що змусить її нести надмірний тягар, забезпечить справедливий баланс між правами власника у розумінні ст. 1 Протоколу 1 та правом особи на повагу до житла за змістом ст. 8 Конвенції.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2207 грн.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що передбачено ст.280 ЦПК України.

Керуючись п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст.4, 7, 10, 81, 141, 263-266, 280-282, 352-354 ЦПК України, ст.405 ЦК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління Служби безпеки України в Черкаській області судовий збір в розмірі 2 270 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст рішення виготовлено 02 вересня 2022 року.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Управління Служби безпеки України в Черкаській області (РНОКПП 20001740, м. Черкаси, вул. Гоголя, 240)

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 )

Третя особа: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1