Справа № 524/4893/22
Провадження №2-о/524/165/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2022 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:

головуючого судді Гончаренко О.В.,

секретаря судового засідання Топчій Т.С.,

представника заявниці ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_4 , заінтересована особа ОСОБА_2 , Кременчуцьке районне управління поліції ГУНП України в Полтавській області, про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2022 року ОСОБА_4 звернулась до Автозаводського районного суду міста Кременчука з заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника чоловіка ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що чоловік заявниці постійно вчиняє відносно неї фізичне, психологічне домашнє насильство, принижує її честь та гідність, зловживає алкогольними напоями, погрожує фізичною розправою, спричиненням тілесних ушкоджень, знищує майно, щодо нього двічі встановлювався тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника, був складених протокол про адміністративне правопорушення.

За таких обставин заявниця просить видати відносно ОСОБА_2 обмежувальний припис на 6 місяців, яким: обмежити спілкування з нею; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Додатково заявниця повідомила, що її чоловік ОСОБА_2 погрожував їй фізичною розправою кинути з балкону, душив її, чіплявся, ображав нецензурною лайкою. Всі ці знущання відбувалися у їх спільній однокімнатній квартирі майже щодня у присутності дорослої доньки. Чоловік зраджував її, спільне господарство вони не ведуть та вона подала заяву до суду про розлучення. Побоюється за своє життя та спричинення від чоловіка тілесних ушкоджень. З приводу нанесення тілесних ушкоджень до поліції не зверталася, не бажала продовження скандалу.

ОСОБА_2 в судовому засіданні проти суті вимог заявника не заперечував, вважає, що обмежувальний припис йому не буде перешкоджати, сам вже не має бажання спілкуватися з ОСОБА_4 . У них продовжуються постійні сварки і конфлікти. Причинами сварок вважає дії дружини, яка постійно провокує їх. Дійсно дружина декілька разів викликала органи поліції, були складені заборонні приписи на нього щодо заборони спілкування з нею. Під час приїзду поліції не перебував у стані алкогольного сп`яніння, вживав до пляшки пива. Дійсно вживав по відношенню до дружини нецензурну лайку, погрожував їй розправою за те, що вона обіцяла пошкодити його автомобіль. З приводу незаконних дій заявниці заяв до поліції не подавав.

Представник ОСОБА_2 адвокат Яременко О.І. заперечив проти задоволення заяви. Вважає причиною її написання побутові спори між подружжям, факти нічим не доведені, документи щодо ОСОБА_2 складені працівниками поліції лише для статистики, також нічим не підтверджуються. Вказаний протокол про адміністративне правопорушення був повернутий судом на дооформлення.

Суд, заслухавши учасників розгляду, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступних висновків.

ОСОБА_2 і ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2002 року. Проживають сім`єю разом із дорослою донькою за адресою: АДРЕСА_1 .

12.07.2022 року стосовно ОСОБА_2 було застосовано терміновий заборонний припис, яким йому заборонено в будь-якій спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_4 . Підставою припису було те, що останній 12.07.2022 року о 23:40 год за місцем проживання відносно своєї дружини вчинив домашнє насильство, ображав її нецензурною лайкою.

29.08.2022 року стосовно ОСОБА_2 вдруге було застосовано терміновий заборонний припис, яким йому заборонено в будь-якій спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_4 . Підставою припису було те, що останній 28.08.2022 року о 23:47 год за місцем проживання відносно своєї дружини вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_5 повідомила суду, що є донькою ОСОБА_2 і ОСОБА_4 . Батьки часто сваряться, останній рік кількість сварок значно зросла. Причиною сварок є поведінка батька, який зловживає алкогольними напоями, неадекватно поводиться, чіпляється до матері, вживає нецензурну лайку, принижує їх. Бачила як батько тримав за шию матір, погрожував спричинити їй тілесні ушкодження, декілька разів намагався вдарити, бив посуд. Мати декілька разів побоюючись батька ночувала в іншому місці.

З досліджених у судовому засіданні фрагментів звуко і відео записів спілкування між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 вбачається, що останній постійно нецензурно лаявся у бік заявниці, погрожував зламати їй руки за малозначного приводу, у край образливій формі повідомляв заявниці про те, що їй не допоможуть працівники поліції, не захистять її, принижував її, намагався нанести удар ногою в голову.

Коментуючи ці записи ОСОБА_2 визнав їх достовірність, проте зазначив, що це лише частина запису і причиною конфлікту була попередня поведінка заявниці. Водночас така позиція ОСОБА_2 не спростовує викладених фактів вчинення насильства щодо дружини.

Відповідно до п.п. 3, 6, 8 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 24 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

За приписами ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Беручи до уваги наведені обставини, суд приходить до висновку про високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до ОСОБА_2 необхідно застосувати обмежувальний припис.

Суд, співставляючи інтереси учасників справи, враховуючи суспільні інтереси, приходить до переконання, що є достатніми аргументи заявниці для видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , тому заяву про видачу обмежувального припису необхідно задовольнити частково. Пояснення ОСОБА_2 , надані в судовому засіданні, зазначених висновків суду не спростовують.

Суд не вбачає доцільним задовольнити заяву в частині встановлення заборон особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та заборон вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, оскільки їх необхідність не доведено стороною заявниці у судовому засіданні.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265, 350-5-350-8 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис строком на два місяці відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , яким обмежити ОСОБА_2 у спілкуванні з ОСОБА_4 та заборонити спілкуватися з нею у будь-який спосіб.

В задоволенні інших вимог заяви - відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 05.09.2022 року.

Суддя О.В. Гончаренко