Справа № 181/933/21
Провадження № 2/181/14/22
РІШЕННЯ
"05" вересня 2022 р. смт Межова
Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Літвінової Л.Ф.,
за участю секретаря судового засідання Яківець А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про забезпечення виконання умов договору про встановлення меж земельної ділянки в натурі,
за участі учасників справи:
представника позивача адвоката Василенка А.І.,
представника відповідача - адвоката Костюченка М.С.,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про забезпечення виконання умов договору про встановлення меж земельної ділянки в натурі. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом він є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який залишився після смерті його матері ОСОБА_3 . Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці розміром 0,2500 га., цільовим призначенням якої є для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
З метою оформити право власності на вказану земельну ділянку він звернувся до відповідача із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою та уклав з відповідачем Договір на виконання робіт № М21022019/746-ТД та № М21022019/746/1-ТД від 21.02.2019 року, згідно якого з його боку були виконані всі умови: сплачено за виконання робіт, надана всі необхідна документація та надані умови для роботи на його земельній ділянці.
Згідно п.3.1 Договору строк виконання Договору складає 90 робочих днів з моменту передоплати Замовником 100 % вартості послуг; згідно п.2.2 Договору за умови надання Виконавцю вихідних даних та документів у повному обсязі. Пунктом 3.2 Договору встановлено, що Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного надання Сторонами своїх зобов`язань.
Він, як «Замовник», свої зобов`язання виконав та сплатив 25.02.2019 року за договором № М21022019/746-ТД від 21.02.2019 року передоплату в розмірі 2000 грн., а за договором № М21022019/746/1-ТД суму 700 грн. 25.04.2019 року готівкою, про що було зроблено запис на рахунках про виконану роботу.
Згідно умов договору відповідачем були проведені майже всі роботи та виготовлена технічна документація на землю, але не було встановлено межових знаків. Його, навіть, не повідомили, що вказані межові знаки повинні бути встановлені.
В порушення вимог п.2.8 Інструкції було складено Акт прийомки, де було обманом записано, що він відмовився від встановлення межових знаків, який ним був підписаний разом з актом прийняття технічної документації на землю.
При виникненні конфлікту з сусіднім користувачем, йому було роз`яснено працівниками органу самоврядування, що його ввели в оману, гроші за роботу отримали, а межові знаки не встановили, чим порушили зобов`язання за Договором та умови Інструкції.
Він неодноразово звертався до відповідача, як в усній формі, так і письмово, але відповідач умисно відмовлявся їх отримувати, вони були повернуті поштою у зв`язку з відмовою отримання. На даний час відповідач на його телефонні дзвінки не відповідає, тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
З боку відповідача були грубо порушені його права споживача на належне виконання робіт, роботи проведені частково, хоча і були проплачені ним, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по виконанню договірних зобов`язань, що також потягнуло за собою і спричинення йому моральної шкоди, яку він оцінює в 15 000 грн.
Позивач просить зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 виконати свої зобов`язати згідно з Договором № М21022019/746-ТД від 21.02.2019 року та № М21022019/746/1-ТД від 21.02.2019 року на надання послуг з виготовлення технічної документації на землю та встановити згідно з умовами договору межові знаки на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.
Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі (а.с.53-54).
Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2022 року задоволено клопотання відповідача про проведення судового засідання в режимі відео конференції (а.с.75-76).
25 січня 2022 року від відповідача на адресу суду надійшли заява про застосування строку позовної давності та відзив на позов, в якому остання просить застосувати строк позовної давності до позовної заяви та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що топографо-геодезичні роботи виконані в присутності позивача ОСОБА_1 та зацікавлених осіб, тобто позивач у 2019 році на час виконання робіт знав, що межові знаки встановлені не будуть, бо відновлення меж земельної ділянки позивача здійснювалось по її фактичному використанню, а саме: по установленій огорожі, тобто позивача не було введено в оману чи змушено під впливом обману підписувати документи. Також, акт прийому-передачі наданих послуг, підписаний позивачем, свідчить про те, що станом на 25.04.2019 року, на час прийому виконаних відповідачем послуг, позивача влаштовував обсяг та якість виконаних послуг. Натомість до суду позивач звернувся лише 21.09.2021 року, тобто за спливом більш, ніж двох років. Оскільки порушень виконання умов договору про виконання послуг з боку відповідача не було, то не було порушено і права споживача позивача. Також немає вини відповідача у тому, що між позивачем та суміжними землекористувачами виник конфлікт, більш того, останній ніяким чином не стосується ні відповідача, ні умов договору про виконання послуг. Крім того, позивачем не було сплачено судовий збір за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 15 000 грн. Також позивач пропустив строк звернення до суду, що є підставою для відмови у позові (а.с.87-89, 90-94).
Ухвалою суду від 11 липня 2022 року клопотання відповідача задоволено, позовну заяву залишено без руху (а.с.160-162).
18 липня 2022 року позивач надав на адресу суду уточнену позовну заяву, в якій відмовився від стягнення моральної шкоди (а.с.165-168).
Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2022 року продовжено розгляд справи (а.с.170-171).
В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові.
Представник відповідача проти позову заперечував, підтримав доводи, викладені у відзиві на позов.
Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнена позовна заява підлягає до задоволення.
Судом установлено, що 21.02.2019 року ОСОБА_1 «Замовник» та фізична особа-підприємець ОСОБА_2 «Виконавець» уклали Договір про надання послуг № М21022019/746-ТД та Договір про надання послуг № М21022019/746/1-ТД, згідно умов яких Виконавець зобов`язується своїми засобами за рахунок Замовника надати послугу з розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а Замовник прийняти та оплатити надані послуги. Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (п.1.1. Договорів) (а.с.6-7, 9-10).
Як встановлено п.3.1. Договорів строк надання послуг складає 90 робочих днів з моменту передоплати Замовником 100% вартості послуг відповідно до п.2.2. цього Договору, за умови надання Виконавцю вихідних даних та документів у повному обсязі.
Договори вступають в силу з моменту їх підписання і діють до повного надання Сторонами своїх зобов`язань (п.3.2.).
Позивач, як «Замовник», свої зобов`язання виконав та сплатив 25.02.2019 року за договором № М21022019/746-ТД від 21.02.2019 року передоплату в розмірі 2000 грн., а за договором № М21022019/746/1-ТД суму 700 грн. 25.04.2019 року готівкою, про що було зроблено запис на рахунках про виконану роботу (а.с.6, 9).
Пунктом 6.1. Договорів визначено, що за ненадання чи неналежне надання зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність згідно із законодавством та цим Договором.
Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019 року (п.7.1. Договорів).
Згідно умов договору відповідачем були проведені майже всі роботи та виготовлена технічна документація на землю, але не було встановлено межових знаків, які повинні бути встановлені відповідно до розділу ІІІ Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 року № 376 і відмова від їх встановлення регламентується вказаним розділом, там де межові знаки встановити не можливо.
В Акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання записано, що Замовник відмовився від встановлення межових знаків. Позивачем був підписаний даний акт разом з актом прийняття технічної документації на землю (а.с.27).
Таким чином позивач свої зобов`язання щодо сплати коштів за послуги, надання всієї необхідної документації та надання умов для роботи на земельній ділянці перед відповідачем за Договорами виконав у повному обсязі.
Відповідно до п.3.8 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, межові знаки не встановлюються:
у спільних поворотних точках меж суміжних земельних ділянок,
на яких раніше встановлено межові знаки. У такому випадку раніше
встановлений межовий знак використовується для опису кожної
суміжної земельної ділянки (суміжних земельних ділянок) у складі
відповідної документації із землеустрою;
у місцях, де їх установка неможлива (на водних об`єктах, при
забороні проведення земляних робіт). У такому випадку поворотні
точки меж земельної ділянки можуть позначатися маркуванням фарбою;
у поворотних точках меж земельних ділянок, які у визначеному
законодавством порядку надані (передані) для розміщення,
будівництва, експлуатації та обслуговування лінійних об`єктів:
споруд опорних конструкцій (опори, стояки опор) повітряних ліній
електропередачі, радіорелейних ліній та ліній зв`язку. У такому
випадку поворотні точки меж земельної ділянки позначаються фарбою,
що не змивається, на металевих табличках, які кріпляться
безпосередньо на спорудах опорних конструкцій (опорах, стояках
опор) повітряних ліній електропередачі, радіорелейних ліній та
ліній зв`язку. Також на вказаних табличках зазначаються розмір
земельної ділянки із відповідними розмірами та площею, у тому
числі контури базової проекції опори (стояків опор) та зони
обмежень (відстань захисту від межі контуру базової проекції опори
до межі земельної ділянки згідно з ДБН В.2.5-16-99);
на бажання власника (користувача) - у разі якщо межі
земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними
та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками,
каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами,
огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і
Посилання відповідача в Акті прийомки-передачі на п.3.8 Інструкції є некоректним, так як вказаний пункт не передбачає відмову від встановлення межових знаків у даному випадку.
Станом на день розгляду даної справи по суті відповідач не встановив межові знаки на земельній ділянці позивача. Протилежного судом не встановленого, доказів щодо цього відповідачем не надано.
Суд звертає увагу, що відповідач, заперечуючи проти позову, наполягав на пропуску позивачем строку позовної давності.
Надаючи оцінку правовідносинам сторін суд зазначає наступне.
За змістом частин першої, третьої статті 626 ЦК України двостороннім договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Отже, правова природа двостороннього договору передбачає волевиявлення обох сторін договору на встановлення, зміну або припинення прав та обов`язків сторін цього договору.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Як встановлено п. 22 ч. 1 ст. 22 цього Закону споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Таким чином, в розмінні наведеного Закону, позивач є споживачем послуги з виготовлення технічної документації із землеустрою та підписавши Договори про надання послуг, позивач набув статусу покупця майнового права.
Відповідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно із частинами першою та другою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).
Гарантією нормального здійснення фізичними особами особистих немайнових прав є їх належний цивільно-правовий захист (ст. 276 ЦК України). Право на захист особистих немайнових прав - це регламентоване правове регулювання на випадок оспорення, невизнання чи порушення особистого немайнового права.
На підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд повинен керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України ).
Таким чином, на підставі аналізу вказаних вище правових норм та досліджених в судовому засіданні доказів, виходячи з принципу диспозитивності, суд дійшов висновку, що уточнений позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Посилання відповідача у відзиві на позов на те, що позивач звернувся до суду з даною позовною заявою поза межами строку позовної давності, є безпідставним, виходячи з наступного.
Згідно ч.ч.1-3 ст. 10 Закону України Про захист прав споживачів, споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.
Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.
У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати:
1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк;
2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги);
3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи;
4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи;
5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.
Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.
Відповідно до пунктів 7.1 Договорів про надання послуг № М21022019/746-ТД та № М21022019/746/1-ТД, договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019 року, керуючись ст. 631 ЦК України та ст. 180 ГК України, а з позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду 21 вересня 2021 року, таким чином, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду в межах строку на звернення до суду з позовною заявою.
Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Суд критично оцінює посилання відповідача у відзиві на те, що порушень виконання умов договору з його боку не вбачається, оскільки доказів, на підтвердження зазначених обставин матеріали справи не містять.
Частиною 3 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. за вимогу немайнового характеру.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначив, що ним були понесені витрати, пов`язані із наданням професійної правничої (правової) допомоги в сумі 6 100,00 грн.
Відповідно частин 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 06 липня 2015 року у справі Заїченко проти України).
В матеріалах справи міститься Договір представництва про надання правової допомоги від 03.06.2017 року (а.с.60), а також Акт прийому-передачі послуг від 16.09.2021 року (а.с.169). З огляду на викладене, позивачем на виконання приписів ч.1 ст. 81 ЦПК України доведено належними доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу, що є підставою для стягнення цих витрат з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.5, 10, 12, 13, 78, 81, 137, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.3, 13, 215, 216, 220, 610, 611, 799, 806 Цивільного кодексу України, Законом України Про захист прав споживачів, суд, -
Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про забезпечення виконання умов договору про встановлення меж земельної ділянки в натурі - задовольнити повністю.
Зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 виконати свої зобов`язати згідно з Договорами № М21022019/746-ТД від 21.02.2019 року та № М21022019/746/1-ТД від 21.02.2019 року на надання послуг з виготовлення технічної документації на землю та встановити згідно з умовами договору межові знаки на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати в сумі 6 100 (шість тисяч сто) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 12 вересня 2022 року.

Суддя: Л. Ф. Літвінова