Справа № 570/289/22
Номер провадження 2/570/562/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Спічек Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Захід", Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, скасування державної реєстрації речових прав, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Захід", Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія", в якому проситьусунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та зобов`язати відповідачів повернути йому земельну ділянку кадастровий номер :10:003:0036 площею 2,78 га, яка розташована на території Грушвицької сільської ради Рівненського району Рівненської області, яка належить йому згідно з Державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №250495, виданого Рівненською районною державною адміністрацією Рівненської області 2009 року та скасувати державну реєстрацію речових прав, внесених в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Грибун Вікторії Євгеніївни комунальне підприємство «Сарненське бюро технічної інвентаризації" Сарненської районної ради, Рівненської області, індексний номер 30024965 від 13.06.2016 р.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що йому належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 2,78 га для ведення особистого селянського господарства на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 250495, виданого Рівненською районною державною адміністрацією 28.04. 2009 року, яка розташована на території Грушвицької сільської ради Рівненського району Рівненської області, кадастровий номер земельної ділянки :10:003:0036.

03 листопада 2014 року позивач уклав договір оренди цієї земельної ділянки з Товариством з обмеженою відповідальністю « РАЙЗ-ЗАХІД» на 7 років.

Після закінчення дії договору позивач звернувся до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ-ЗАХІД» про повернення йому земельної ділянки. Однак йому повідомили, що земельна ділянка знаходиться в користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», оскільки нібито позивачем була укладена додаткова угода до договору оренди від 03 листопада 2014 року з новим орендарем саме з відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія». Ніякого договору оренди з товариством з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» позивач не укладав і укладати будь-який договір стосовно своєї земельної ділянки нікого не уповноважував.

На вимогу позивача йому було надано копію додаткової угоди від 24 квітня 2018 року, з якої вбачається, що від імені позивача вчинено підпис невідомою особою.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що в реєстрі проведена реєстрація речового права на підставі договору оренди від 13.06.2016 року і додаткової угоди від 24.04.2018 року (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Грибун Вікторії Євгеніївни комунальне підприємство «Сарненське бюро технічної інвентаризації Сарненської районної ради Рівненської області індексний номер 30024965 від 13.06. 2016 року).

Як вбачається з інформаційної довідки суб`єктом іншого речового права стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» - відповідач в справі.

Позивач змушений звернутися до суду з вимогою про усунення перешкод в користуванні належної йому земельної ділянки шляхом її повернення та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речового права на підставі договору оренди від 13.06.2016 року і додаткової угоди від 24.04.2018 року.

12.04.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

26.05.2022 року ухвалою суду було витребувано від відповідача ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" оригінал додаткової угоди від 24.04.2018 року до договору оренди від 03.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТзОВ "Райз-Захід".

10.06.2022 року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_1 та його представник адвоката Спічек Г.В. підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили суд їх задоволити.

В судове засідання представник відповідача ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" та представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ-ЗАХІД» не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Правом подати відзив на позовну заяву не скористались. Копію позовної заяви з додатками отримано відповідачами одночасно з ухвалою про відкриття провадження у справі, що підтверджується рекомендованими повідомленнями. На виконання ухвали суду від 26.05.2022 року про витребування доказів, директором відповідача ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" І.Полянським подано до суду одночасно з клопотанням про відкладення розгляду справи і копію витребовуваної додаткової угоди від 24.04.2018 року до договору оренди від 03.11.2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТзОВ "Райз-Захід".

Клопотань про відкладення судового засідання, призначеного на 29.08.2022 року о 12:00 год. від відповідачів до суду не надходило. Судом було вжито заходів для належного повідомлення відповідачів про час і місце розгляду справи. Відповідачам було вручено судову кореспонденцію 12.08.2022 року (за довіреністю), що підтверджується витягами із веб-сайту "Укрпошта".

За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача та його представника, відсутність відзиву від відповідачів, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідачів, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер :10:003:0036 площею 2,78 га, яка розташована на території Грушвицької сільської ради Рівненського району Рівненської області, на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №250495, виданого Рівненською районною державною адміністрацією Рівненської області 2009 року.

Вищевказане підтверджується інформаційною довідкою № 295703132 від 21.01.2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 14941982 від 09.06.2016 року.

03 листопада 2014 року позивач ОСОБА_1 уклав договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер :10:003:0036 площею 2,78 га, яка розташована на території Грушвицької сільської ради Рівненського району Рівненської області з Товариством з обмеженою відповідальністю « РАЙЗ-ЗАХІД» на 7 років (п.8 Договору оренди землі).

До вказаного Договору від 03.11.2014 року долучено Акт приймання-передачі земельної ділянки від 03.11.2014 р., як вбачається з п.43 Договору, вказаний Акт є його невід`ємною частиною.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право оренди земельної ділянки передане від ТзОВ «Райз-Захід» до ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Підставою для державної реєстрації державним реєстратором слугували вказаний договір оренди землі від 03.11.2014 та додаткова угода від 24.04.2018 між новим орендарем ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та позивачем ОСОБА_1 . Строк дії оренди за даною додатковою угодою від 24.04.2018 встановлено 7 років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі (номер запису 14942019).

Вказані обставини підтверджуються і змістом самої додаткової угоди від 24.04.2018 до Договору оренди землі від 03.11.2014.

Позивач стверджує, що зазначену земельну ділянку передав в оренду для ТзОВ «Райз-Захід» строком на сім років.

Позивач стверджує, що земельну ділянку в оренду ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не передавав, а додаткову угоду від 24.04.2018 не підписував. Після закінчення дії Договору оренди землі від 03.11.2014 позивач звернувся до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «РАЙЗ-ЗАХІД» про повернення йому земельної ділянки.

Зазначене відповідає відомостям з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Водночас, дані зазначеного реєстру містять відомості про наявність додаткової угоди до договору оренди землі, за якою строком на сім років орендарем зазначеної земельної ділянки стало ТОВ «Західна агровиробнича компанія» (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень винесено КП "Сарненське ОБТІ" Сарненської районної ради, державним реєстратором Грибун В.Є. за індексним номером 30024965 від 13.06.2016).

Відповідно до положень ч.4 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ст.13, 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Окрім того, згідно ст.16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельноїділянкиізземель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Згідно ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Водночас, позивач заперечує факт підписання вказаної додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, отримання ним будь-яких пропозицій щодо його укладення від ТОВ «Західна агровиробнича компанія», погодження між сторонами істотних умов вказаного договору.

В судовому засіданні встановлено, що у позивача відсутній примірник додаткової угоди до договору оренди землі, за яким строком на сім років орендарем належної йому земельної ділянки стало ТОВ «Західна агровиробнича компанія», а вжиті ним заходи щодо отримання оригіналу додаткової угоди були безуспішними.

За клопотанням позивача судом вживались заходи щодо витребування від відповідача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» оригіналу додаткової угоди від 24.04.2018 року до договору оренди від 03.11.2014 року, однак відповідачем такі докази суду не надано. Натомість долучено лише копію витребовуваного доказу.

Суд вважає, що оскільки позивач стверджує про неукладення спірного договору та відсутність у нього його примірника, то саме на відповідачів покладається обов`язок представити докази на підтвердження укладення цієї угоди.

При цьому, суд виходить з того, що згідно з ч.4 cт.81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події, а у разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Водночас, при вирішенні спору, суд керується положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках та положеннями ч.10 ст.84 ЦПК України, якою визначено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин доказів, витребуваних судом, суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

З врахуванням того, що відповідачі не скористалися правом подати відзив на позов, а отже не заперечують перед судом тверджень позивача про неукладення ним додаткової угоди, а також не надали на клопотання позивача та на вимогу суду без поважних причин доказів, витребуваних судом - примірник додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, позбавивши таким чином позивача можливості провести судову почеркознавчу евспертизу по даній справі, зважаючи на те, що вказана угода має безпосереднє значення для вирішення цієї справи, суд визнає, що зазначена угода не підписувалась позивачем у справі.

Частинами 1, 2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Частина 1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» кореспондується із положеннями ч.1 ст.638 ЦК України, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом, як істотні.

Водночас, відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього кодексу.

Вимогами ст.216 ЦК України, встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Отже такий договір оренди землі за додатковою угодою є неукладеним, однак ТОВ «Західна агровиробнича компанія» продовжує користування землею, чим порушує права позивача на користування та розпорядження належним йому майном.

Беручи до уваги викладене, пояснення позивача та відсутність відзивів відповідачів щодо заявлених позовних вимог із зазначенням доказів, які б спростовували твердження позивача та були б подані відповідно до ст.84 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач не отримував пропозицій щодо укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, не погоджував умови оспорюваного договору та не підписував його, а тому не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що передбачені ст.15 Закону України "Про оренду землі".

Згідно з ч.4 cт.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові звернула увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору в мотивувальній частині судового рішення.

Окрім того, Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявления вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц, від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц, від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц, від 11.11.2019 у справі №487/10132/14-ц).

Згідно з ч.1 cт.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом cт.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 cт.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Таким чином, оскільки відповідач користується земельною ділянкою позивача без відповідної правової підстави, оскільки додаткова угода позивачем з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» не укладалися, то земельна ділянка підлягає поверненню відповідачем ТОВ «Західна агровиробнича компанія» позивачу.

Відповідно до положень Закону України Про оренду землі, право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Державна реєстрація речових прав та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно абц.1 ч.3 ст.10 вказаного Закону, реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно; відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом.

Згідно положень п.2, 3 ч.1 ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заява подана неналежною особою або подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

Таким чином, до кола повноважень реєстратора входить перевірка повноважень особи заявника, дослідження документів на предмет їх відповідності вимогам законодавства, визначення факту виникнення в заявника речового права на нерухоме майно або ж його обтяження.

Згідно з вимогами ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Враховуючи, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на земельну ділянку кадастровий номер :10:003:0036 площею 2,78 га, яка розташована на території Грушвицької сільської ради Рівненського району Рівненської області, не перевірив відповідність додаткової угоди до договору оренди землі вимогам законодавства та зареєстрував фактично неукладений договір оренди, за таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а державна реєстрація права оренди вказаної земельної ділянки - скасуванню.

Окрім того, відповідно до cт.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Законом України від 12.05.2022 № 2255-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення механізму протидії рейдерству», який набрав чинності з 26.07.2022, статтю 26 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Так, відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в новій редакції), відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону.

У розумінні положень наведеної норми права у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, належними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 17.08.2022 року у справі № 450/441/19, провадження № 61-691св22.

Враховуючи наведене, а також специфіку договорів оренди землі, зокрема те, що при укладені договору, сторонами повинні бути узгоджені всі істотні умови, суд вважає, що порушення прав ОСОБА_1 як власника, у зв`язку із наявністю додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки, предметом якої є належна йому земельна ділянка, без його згоди, позбавляє можливості позивача вільно розпоряджатися та користуватися його земельною ділянкою, зокрема передавати в оренду для обраних ним орендарів, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог позивача, з відповідачів на його користь підлягають стягненню витрати позивача по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265, 280 - 284 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Райз-Захід", Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, скасування державної реєстрації речових прав - задоволити повністю.

Усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, зобов`язавши відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Райз-Захід» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :10:003:0036 площею 2,78 га, яка розташована на території Грушвицької сільської ради Рівненського району Рівненської області, яка належить ОСОБА_1 згідно з Державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №250495, виданого Рівненською районною державною адміністрацією Рівненської області 2009 року.

Скасувати державну реєстрацію речових прав, внесених в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Грибун Вікторії Євгеніївни комунальне підприємство «Сарненське бюро технічної інвентаризації" Сарненської районної ради, Рівненської області, індексний номер 30024965 від 13.06.2016 р.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Райз-Захід» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на користь ОСОБА_1 по 992,40 грн. судового збору з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ТзОВ «Райз-Захід» Рівненська обл., м.Дубно, провул. Центральний,1, .

Відповідач ТзОВ «Західна агровиробнича компанія», Рівненська обл., м.Дубно, провул. Центральний,1, .

Повне судове рішення складено 08.09.2022 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.