Справа № 458/394/22
УХВАЛА

07.09.2022 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючий - суддя Ференц Р.І.,

секретар судового засідання - Матківська Р.Р.,

за участі сторін цивільного провадження:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Ганич І.М.,

відповідач - відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради повноважні представники Балуш М.Б., Кудрич Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка Самбірського району Львівської області заяву ОСОБА_1 про відвід секретаря та судді в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади, -

В С Т А Н О В И В:

07.07.2022 року ОСОБА_1 подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади, в якій просить визнати протиправним та скасувати наказ начальника відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради №57-0 від 09.06.2022 року «Про звільнення директора Верхнєяблунського закладу загальної середньої освіти I-III ступеня - закладу дошкільної освіти Боринської селищної ради» про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади за вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи на підставі п.3 ч.1 ст.41 КЗпПУ; поновити ОСОБА_1 на посаді директора Верхнєяблунського закладу загальної середньої освіти I-III ступеня - закладу дошкільної освіти Боринської селищної ради відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати в сумі платежів за один місяць звернути до негайного виконання; стягнути з відповідача в користь позивача середній заробіток з розрахунку 31000,00 грн в місяць за весь час вимушеного прогулу за період з 13.06.2022 року по день поновлення на роботі; стягнути з відповідача в користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 60000,00 грн; стягнути з відповідача в користь позивача судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 1984,80 грн та витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2022 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана дана справа.

Ухвалою суду від 27.07.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, визначено дати судового засідання.

В судовому засіданні 29.08.2022 року було заявлено відвід секретарю судового засідання Матківській Р.Р. В подальшому в цьому ж судовому засіданні стороною позивача було заявлено клопотання про надання часу для подачі обгрунтованого відводу секретарю судового засідання, оскільки сторона по справі не могла передбачити склад суду, в якому може приймати участь секретар судового засідання, стосовно якого є недовіра.

06.09.2022 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід секретаря та судді в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади.

В судовому засіданні 07.09.2022 року сторона позивача підтримали подану заяву, додатково пояснили, що таку заяву подали завчасно, за 6 днів до початку судового засідання, сторона по справі не може довіряти даному складу суду, оскільки вбачає зі сторонни даного складу суду свавілля, через раніше прийняті по інших справах процесульні рішення, якими позивачу обмежено доступ до правосуддя, у зв`язку з чим позивач не може надіятися на справедливий розгляд справи за позовом про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади, просили заяву про відвід секретаря та судді задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні 07.09.2022 року сторона відповідача заперечили проти заяви про відвід секретаря та судді, з такою заявою не погодилися, вважають заяву безпідставною, у зв`язку з чим просять відмовити в задоволенні заяви про відвід.

Дослідивши і розглянувши подану заяву про відвід секретаря та судді, додані до неї матеріали, заслухавши думку і пояснення учасників процесу в судовому засіданні, суд приходить до наступного висновку, з врахуванням норм закону.

Вимогами ст.. 182 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом, учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. В даному випадку сторона позивача скористалася своїм правом подати заяву стосовно процесуального питання в письмовому вигляді.

По цивільній справі №458/394/22 сторонами провадження є позивач ОСОБА_1 , а відповідачем відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради, оскільки 07.07.2022 року ОСОБА_1 звернувся за захистом свого права до суду.

По даній справі ОСОБА_1 і відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради судом були визнані суб`єктами цивільного процесу, оскільки між даними сторонами в судовому порядку вирішується спір про право, який є предметом судового розгляду і вирішення даної справи. По даній справі сторони були наділені судом процесуальними правами та обов`язками, необхідних для виконання ними процесуальних функцій.

Предметом спору по цивільній справі № 458/394/22 є скасування наказу про звільнення з посади та поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді директора Верхнєяблунського закладу загальної середньої освіти I-III ступеня - закладу дошкільної освіти Боринської селищної ради.

В матеріалах цивільної справи знаходиться протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2022 року.

Згідно запису в протоколі автоматизованого розподілу судової справи між суддями про підставу визначення складу суду вбачається, що в розподілі приймав участь суддя Ференц Р.І., інші судді виключені з розподілу, оскільки суддя Кріль Л.М. відсторонений від здійснення правосуддя, а суддя Кшик О.І. перебуває у відпустці.

Даний факт вказує на законність проведеного розподілу судової справи між суддями і передачі 07.07.2022 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. даної справи.

Суд звертає увагу на те, що позивач ОСОБА_1 , будучи суб`єктом цивільного процесу, проте не будучи спеціалістом в галузі права, забезпечив представництво своїх інтересів в суді професійним юристом - адвокатом Ганичом І.М..

Окрім цього, суд звертає увагу сторону позивача на те, що згіно вимог процессуального закону, у разі подання будь-якої заяви до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Судом встановлено, що стороною позивача таку заяву не було подано в передбачений законом порядок, доказів направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи не надано.

В заяві про відвід секретаря та судді, яка надійшла в суд 06.09.2022 року, позивач просить відвести суддю Турківського районного суду Львівської області Ференца Р.І. та секретаря Турківського районного суду Львівської області Матківську Р.Р. від розгляду цивільної справи № 458/394/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади на підставі п.3 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Заяву про відвід судді слід подати не менш ніж за 3 робочі дні до наступного судового засідання.

Заява про відвід підписана позивачем 01.09.2022 року, скерована на адресу суду при допомозі поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованим листом за №378, у поштовому відділенні в м.Пустомити 01.09.2022 року відправлення прийняте да відправки, а 03.09.2022 року в поштовому відділенні в м.Турка відправлення прийняте (доставлене).

06.09.2022 року працівником поштового відділення м.Турка рекомендований лист за № 378 доставлено в суд, вміст якого в подальшому 06.09.2022 року за вхідним № 2525/22 був зареєстрований в Турківському районному суді Львівської області.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного судового засідання, вона не передається на розгляд іншому судді. Питання про відвід вирішується судом, що розглядає справу.

Судове засідання по справі призначене 07.09.2022 року.

У зв`язку з тим, що заява про відвід судді надійшла до суду 06.09.2022 року, тобто пізніше ніж за три робочі дні до засідання, яке визначене було 07.09.2022 року, у зв`язку з чим таке питання відводу вирішує склад суду, що розглядає справу і не передається на розгляд іншому судді.

Судом враховано те, що спеціальним правом учасника справи є право подати відповідно до ч.2 ст.39 ЦПК України заяву про відвід судді з підстав, зазначених у ст.ст.36,37 ЦПК України.

Процесуальним законом відвід судді заявляється з підстав визначених у ст..36 ЦПК України.

Згідно вимог ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із законом суддя, якому заявлено відвід, сам встановлюватиме ступінь своєї зацікавленості у справі.

Заявник в своїй заяві покликається саме на п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України як на підставу відводу - інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

В підтвердження обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді - заявник наводить факти, з документальним підтвердженням своєї позиції, стосовно того, що при усіх зверненнях в Турківський районний суд за захистом своїх порушених прав, справи розглядав суддя Ференц Р.І., і в усіх випадках були прийняті рішення не на користь ОСОБА_1 , оскільки по справі № 458/281/22 номер провадження 1-кс/458/10/22 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого Турківського відділення поліції №2 ГУ НП у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення під головуванням судді Ференц Р.І. було прийнято рішення, яким відмовлено в задоволенні такої скарги. Окрім цього, по справі № 458/277/22 номер провадження 2/458/155/22 за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від посади під головуванням судді Ференц Р.І. було прийнято рішення, яким позовну заяву по даній справі повернуто у зв`язку з неусуненням недоліків. Прийняті рішення ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку. На переконання ОСОБА_1 , після таких рішень суду, він не може надіятися на справедливий суд, і у нього є побоювання, що в третій справі, яка перебуває на розгляді в судді Ференца Р.І., рішення може бути прийняте не на його користь.

Судом прийнято до уваги, що ОСОБА_1 скористався своїм правом подати заяву про відвід судді, керуючись ст..36 ЦПК України, а саме з підстави, зазначеної у п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України.

Водночас, суд звертає увагу ОСОБА_1 на існування ч.4 ст. 36 ЦПК України, яка передбачає, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Вимогами ч.3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, сторона позивача після винесення ухвали судом 27.07.2022 року була повідомлена про перше судове засідання, в таке судове засідання позивач прибув.

В поданій заяві заявник не наводить виняткових причин і підстав заявлення відводу судді після спливу строку, передбаченого процесуальним законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу вказані обставини були відомі раніше строків, визначених ч.3 ст. 39 ЦПК України, а тому суд встановлює, що заявник звернувся із заявою про відвід з пропущенням процесуального строку.

Заявник ні в заяві про відвід, ні в судовому засіданні не зазначив про винятковий випадок, коли про підставу відводу заявнику стало відомо.

Заяв про поновлення пропущеного строку для звернення із заявою про відвід стороною позивача не подано.

Згідно вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених ЦПК України.

В заяві ОСОБА_1 не вказав чітких, достатніх і переконливих підстав для відводу, а зазначено лише про раніше ухвалені по інших справах рішення, через які у нього є недовіра до суду.

Незгода сторони позивача з результатами дій автоматизованої системи документообігу суду при допомозі комп`ютерної програми «Д-3», яка є механізмом, який забезпечує безсторонність судового розгляду та мінімізації корупції, і яка створена з метою унеможливлення корупційних ризиків в судах дискреції голови суду та інших суддів по розподілу справ між суддями, і яка діє з метою забезпечення справедливого судочинства - є надумаю і бездоказовою зі сторони заявника, у зв`язку з чим не заслуговує на увагу.

Суд також звертає увагу на те, що суд, як орган, який розглядає заяву про відвід судді, не є органом, уповноваженим на оцінювання дій і результатів автоматизованої системи документообігу суду, однак виходячи з вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду вважає, що результати розподілу здійснені правильно і відповідно до згаданих вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Матеріали справи і заява про відвід не містять обставин відповідно до яких суддя Ференц Р.І. не може приймати участь у цьому провадженні.

У зв`язку з чим, на переконання суду, позиція заявника є безпідставною і помилковою.

Окрім цього, суд вирішує подану заяву про відвід, оскільки заявником така заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного судового засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Суд, вирішуючи відвід судді, керується вимогами ч.3 ст.40 ЦПК України, якими передбачено, що якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України і такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. У зв`язку з вказаними нормами суддя одноособово вирішує відвід, оскільки заява надійшла пізніше ніж за три робочі дні до засідання, і заявлена в судовому засіданні.

Оскільки судом не встановлено і заявником не доведено наявність обставин, які б викликали сумніви в неможливості розгляду справи у зв`язку з порушенням порядку визначення судді для розгляду справи, у існуванні інших обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, заява про відвід судді задоволенню не підлягає у зв`язку з необгрунтованістю, наведені заявником підстави для відводу не свідчить про будь-яку побічну чи пряму зацікавленість судді у справі, оскільки згідно вимог ч.1 ст.. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу і суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Підстави зазначені для відводу полягають у незгоді ОСОБА_1 з прийнятими процесуальними рішеннями головуючого під час розгляду інших справ, по яких було прийнято рішення не в користь ОСОБА_1 , і також слухання цієї цивільної справи та інших справ виключно суддею Ференцом Р.І., що згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

З огляду на викладене та враховуючи викладені підстави відводу у поданій заяві, суд приходить до висновку, що заява про відвід секретаря та судді є безпідставною.

Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення п.1 ст. 6 Конвенції, п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суд дійшов висновку про безпідставність заяви ОСОБА_1 про відвід секретаря та судді.

Суддею, який розглядає матеріали даної цивільної справи, окрім непідтвердженого факту порушення порядку визначення судді для розгляду даної цивільної справи, у існуванні інших обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, зважаючи на те, що у висловленій думці заявника прослідковується сумнів і побоювання щодо неупередженості та безсторонності суду як з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), у зв`язку з чим судом встановлено враховане наступне.

Суд звертає увагу на те, що заявник по даній справі висловив бездоказове припущення про незаконне втручання в роботу системи в частині внесення відомостей до АСДС, у несанкціонованих діях з інформацією, що міститься в АСДС або інше втручання в роботу АСДС не визначеного кола працівників суду, у а також висловив бездоказове звинувачення секретаря судового засідання в частині її дій. Суд розцінює позицію заявника як бездоказове звинувачення мене, як судді, а також секретаря судового засідання Марківської Р.Р. як працівника суду, яка виконувала свої прямі функціональні обов`язки.

З приводу даного факту по даній справі суд, постановляючи ухвалу, враховує вимоги ст..17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ», яким передбачено за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Окрім цього, згідно практики ЄСПЛ, відображеної в рішеннях у справі «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Білуха проти України», наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Оскільки в такому випадку йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

В рішеннях у справах «Ветштайн проти Швейцарії» та «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» ЄСПЛ висловлювалась позиція, згідно якої при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.

Вирішальним при визнанні судді безстороннім є те, чи можуть бути об`єктивно виправдані побоювання учасників справи щодо заангажованості певного судді.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Водночас у справі «Bellet v. France» ЄСПЛ зазначив, що ст..6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях ЄСПЛ, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно рішення ЄСПЛ не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Як зазначає ЄСПЛ у рішенні від 24.05.1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (заява № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24.05.1989 року у «Справі Гаусшильдта» (заява № 11/1987/134/188, § 46).

В своїй заяві ОСОБА_1 не зазначив про «особливе» ставлення судді до сторін, а в даному випадку ставлення судді до сторони позивача, не вказав про конкретні суб`єктивні внутрішні переконання судді, окрім висловлення виключно своєї думки в тій частині, що прийняті попередні рішення по інших справах, при умові права на оскарження усіх рішень в апеляційному порядку, створюють перешкоди ОСОБА_1 в доступі до правосуддя, і в тому, що порушено порядок визначення судді для розгляду даної цивільної справи, з незрозумілих причин усі справи ОСОБА_1 розглядаються суддею Ференцом Р.І., а тому, на думку заявника, існують усі інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Окрім цього, в підтвердження своєї позиції, заявником, окрім побоювання висловленого в письмовій формі, не надано відповідних доказів існування будь-яких інших обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У рішенні від 15.07.2005 року у справі «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною (заява № 71615/01, § 31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім, або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи. Водночас в заяві ОСОБА_1 не вказує і не надає достатніх і переконливих підстав для відводу.

Європейський суд з прав людини у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії» зазначає, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до висновків ЄСПЛ, щонайменші сумніви щодо упередженості судді є підставою для виходу судді з процесу. Так, у рішенні 15.10.2009 року у справі «Мікаллеф проти Мальти», ЄСПЛ вказав, що будь-який суддя, щодо якого наявна достатня підстава побоювання відсутності неупередженості, повинен усунутись (заява № 17056/06, § 98).

Суд, вирішуючи питання про відводу, враховує вимоги рішення ЄСПЛ у справі «Гарабін проти Словаччини» від 20.02.2013 року в якому зазначено, що існування національних процедур для забезпечення неупередженості, а саме правил, що регулюють відвід судді, є важливим фактором. Такі правила виявляють особливу увагу національного законодавства до усунення всіх обґрунтованих сумнівів у неупередженості судді чи суду і є спробою забезпечити неупередженість, усуваючи причини таких сумнівів.

Окрім цього, заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Ганич І.М. не навели і не розкрили підстав порушення суддею будь-якого показника Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року.

Суд, зважаючи на те, що суддю не можна відвести із зазначених в заяві про відвід підстав, суд за суб`єктивним критерієм здійснює самовідвід з тією метою, щоб з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви в неупередженості не тільки самого судді Ференца Р.І., але й секретаря судового засідання Турківського районного суду Львівської області Матківської Р.Р. під час вирішення даної цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади.

При постановленні ухвали суд керується вимогами п.5 ч.1 ст.. 36 ЦПК України, якою передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Така позиція судді узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 8 від 13.06.2017 року "Про незалежність судової влади"

Згідно вимог ч.1 ст..39 ЦПК України з підстав, зазначених у ст..36,37,38 ЦПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно вимог ч.1 ст.. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі невідкладно.

Проте суд звертає увагу на те, що невідкладний розгляд справи не означає її розгляд відразу, оскільки до розгляду справи суду потрібно вчинити процесуальні дії, без проведення яких суд не може розглянути справу, належним чином вивчити матеріали, належним чином забезпечити сторони правом ознайомитися з поданими матеріалами та надати можливість висловити свою вмотивовану позицію, для чого необхідний певний проміжок часу.

Згідно Кодексу суддівської етики суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Суддя відмовляє у заявленому відводі, але бере самовідвід з метою недопущення сумніву в неупередженості судді; у зв`язку із необхідністю виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість судді при розгляді справи; недопущення у подальшому сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості суду та забезпечення довіри до судової влади України; виключення суб`єктивних підстав для сумніву заявника в неупередженості суду.

Окрім цього, суд звертає увагу сторін по даній справі, що підставою для самовідводу є сам факт не тільки поданої позивачем ОСОБА_1 заяви про відвід, який підтриманий в судовому засіданні, але й заявлений і виголошений сумнів ОСОБА_1 , що суперечить принципу, що судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду. Будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Суддя бере самовідвід задля збереження та підвищення авторитету судової системи України, розгляду справи саме на засадах довіри до суду.

Суддя здійснює самовідвід в судовому засіданні з врахуванням виняткових обставин, а також з врахування самого факту поданої ОСОБА_1 заяви про відвід секретаря та судді.

Суддя здійснює самовідвід по даній справі за суб`єктивним критерієм з тією метою, щоб з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви в неупередженості судді під час вирішення справи з врахуванням значення, яке має вирішення даної справи для позивача ОСОБА_1 .

Самовідвід суддею здійснюється у відповідності до вимог Бангалорських принципів поведінки суддів, яким передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Окрім цього, суддя не може бути відсторонений від участі у розгляді справи в тому випадку, коли жодний інший суд не може бути призначений для розгляду даної справи або через терміновий характер справи, коли зволікання в її вирішенні може призвести до серйозної судової помилки.

Можливість оскарження ухвали про відвід судді діючими нормами ЦПК України не передбачена, оскільки згідно із ч.2 ст. 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених ст..353 ЦПК України. У ч.1 ст. 353 ЦПК України передбачено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. У цьому переліку відсутня така ухвала, як ухвала про залишення без розгляду заяви про відвід судді у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.36,40,41,258-260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 від 06.09.2022 року про відвід секретаря та судді в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади залишити без розгляду.

Заявити самовідвід від розгляду цивільної справи №458/394/22 провадження №2/458/180/22 за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Боринської селищної ради про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади.

Матеріали цивільної справи №458/394/22 провадження №2/458/180/22 передати в канцелярію Турківського районного суду Львівської області для здійснення автоматизованого розподілу для визначення іншого судді, уповноваженого на розгляд цивільної справи, який визначається у порядку, встановленому ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Р.І.Ференц