Справа № 932/4427/21
Провадження № 2/932/1992/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді - Куцевола В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

03.06.2021 року Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 01.08.2019 року по 01.10.2020 року перебувала в трудових відносинах з Державним підприємством водних шляхів «Укрводшлях» на посаді сторожа-прибиральника господарської групи Дніпровської технічної дільниці водних шляхів. Під час перебування у трудових відносинах з останнім їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 40367,60 грн.. Судовим наказом Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2020 року по справі № 932/12247/20 було стягнуто заборгованість по заробітній платі, яка перерахована остаточно на рахунок 24.03.2021 року, тому є датою розрахунку після звільнення. З урахуванням того, що середньоденна зарплата за два попередні місяці (липень і серпень 2020 року), що передували її звільненню становить 277,19 грн., а час затримки розрахунку становить 174 днів (з 01.10.2020 року по 24.03.2021 року), позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку у виплаті заробітної плати в розмірі 48231,06 грн., судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 07.06.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи.

Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки.

27.10.2021 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 01.10.2020 року у зв`язку зі змінами у штатному розписі ДП «Укрводшлях» ОСОБА_1 переведено на посаду сторожа - прибиральника адміністративно - господарської групи Відокремленого підрозділу «Дніпропетровської технічної дільниці водних шляхів» Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях», тобто на одному і тому ж підприємстві, відомості про що відображені у відповідних наказах. Крім того зазначив, що станом на момент подання відзиву на дану позовну заяву позивач є чинним співробітником вказаного Відокремленого підрозділу «Дніпропетровська технічна дільниця водних шляхів» Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях», оскільки не була звільнена, а переведена, таким чином середній заробіток за час затримки не підлягає стягненню. На підставі вище викладеного, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в зв`язку зі змінами в штатному розписі Державного підприємства «Укрводшлях», відповідно до наказу №195-о від 28.09.2020 року, з 01.10.2020 року була переведена з посади сторожа-прибиральника Дніпропетровської дільниці водних шляхів Державного підприємства «Укрводшлях» на посаду сторожа-прибиральника адміністративно-господарської групи Відокремленого підрозділу «Дніпропетровської технічної дільниці водних шляхів» Відокремленого підрозділу «Укрводшлях».

Відповідно до судового наказу, виданого Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська від 24.11.2020 року по справі № 932/12247/20, з Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» на користь позивача стягнуто нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 40367,60 грн.

Випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 підтверджується, що остаточно розрахунок з нею по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі проведений 24.03.2021 року

Із запису № 23 від 01.10.2020 року трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вбачається, що на підставі наказу №195-о від 28.09.2020 року до трудової книжки внесено запис про те, що у зв`язку із змінами в штатному розписі ДП «Укрводшлях» Ніколюк Надію Василівну переведено на посаду сторожа прибиральника адміністративно господарської групи Відокремленого підрозділу «Дніпропетровської технічної дільниці водних шляхів» ДПВШ «Укрводшлях», згідно ст.32 КЗпП України.

Згідно з ч.4 ст.64 ГК України підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1,3,4 ст.95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.

Відповідно до частини першої ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач була переведена на посаду сторожа-прибиральника адміністративно - господарської групи Відокремленого підрозділу «Дніпропетровської технічної дільниці водних шляхів» Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» на підставі ст. 32 КЗпП України, про що міститься запис у трудовій книжці.

Відповідно до частини першої ст. 32 КЗпП переведення на іншу роботу на тому ж самому підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у ст. 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Таким чином, наведене свідчить, що позивач не була звільнена і продовжила трудову діяльність на Державному підприємстві водних шляхів «Укрводшлях», що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.

Відповідно до ст.ст. 77-78 ЦПК України суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведене дає підстави дійти висновку, що позивач після її переведення з посади сторожа-прибиральника Дніпропетровської дільниці водних шляхів Державного підприємства «Укрводшлях» на посаду сторожа-прибиральника адміністративно-господарської групи Відокремленого підрозділу «Дніпропетровської технічної дільниці водних шляхів» Державного підприємства Відокремленого підрозділу «Укрводшлях» продовжувала працювати в межах одного і того ж підприємства, не була звільнена. Відтак відсутні правові підстави для застосування положень ст. 117 КЗпП України про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства водних шляхів «Укрводшлях» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя В.В. Куцевол