Дата документу 06.09.2022 Справа № 336/8341/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/8341/21 Головуючий у 1 інстанції: Галущенко Ю.А.
Провадження № 22-ц/807/1684/22 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кравченко Ольги Василівни на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Мельник Олена Геннадіївна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , після чого відкрилась спадщина, яка потребувала нотаріального оформлення.

Протягом встановленого законом строку на прийняття спадщини, який закінчився 01 жовтня 2021 року, позивач не мала змоги звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що працювала та мешкала у с.Левки Прилуцького району Чернігівській області.

04 жовтня 2021 року позивач отримала повідомлення приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. про необхідність у строк до 01 жовтня 2021 року звернутись до нотаріуса особисто або надіслати поштою заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4

05 жовтня 2021 року ОСОБА_2 подала приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. заяву про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті батька як спадкоємиці за законом першої черги.

Постановою нотаріуса від 06 жовтня 2021 року їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, з цієї ж постанови позивач дізналась, що 30 вересня 2021 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулась його сестра.

Посилаючись на те, що строк на прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин,так як вона працювала за важкими умовами праці в іншому регіоні,строк подачі заяви про прийняття спадщини нею пропущено на декілька днів , від спадщини вона не відмовлялася, ОСОБА_2 просила суд на підставі ч.3 ст.1272 ЦК України визначити додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 908 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2022 року позов задоволено частково. Визначено ОСОБА_2 додатковий строк два місяці на прийняття спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату судового збору у розмірі 908 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кравченко О.В. подалаапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2022 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги, представник скаржника - адвокат Кравченко О.В. зазначає, що вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що робота позивача по виробництву хліба та хлібобулочних виробів, борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання у селі Левки Прилуцького району Чернігівської області з 03 грудня 2020 року до 02 жовтня 2021 року, де мешкала позивач у вказаний час не є об`єктивними обставинами, незалежними від волі ОСОБА_2 , які не дозволили їй вчинити передбачені законом дії, спрямовані на прийняття спадщини в розумінні ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Адже саме по собі проживання позивача поза місцем відкриття спадщини не позбавляло її можливості подати заяву про прийняття спадщини в інший передбачений законодавством спосіб. Зокрема, вона могла звернутись до органів нотаріату у місті Прилуки Чернігівської області.

На думку скаржника, нетривалий пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини не може бути підставою для визначення додаткового строку, і може бути врахований лише за наявності у спадкоємця об`єктивних, непереборних, істотних труднощів у поданні заяви.

Скаржник стверджує, що відповідно до норм чинного законодавства, ОСОБА_2 могла скористатись декількома способами подання заяви про прийняття спадщини, а саме: звернутись до нотаріуса за місцем відкриття спадщини; звернутись до будь-якого іншого нотаріуса на території України; звернутись до уповноважених осіб органів місцевого самоврядування у сільських населених пунктах; звернутись до консульської установи України за кордоном; надіслати поштою письмову заяву про прийняття спадщини, справжність підпису на якій не засвідчено.

17 серпня 2022 року до апеляційного суду надійшов відзив представника ОСОБА_2 - адвоката Рогозіна О.В. на апеляційну скаргу у цій справі, у якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Кравченко О.В. апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити її з підстав, зазначених у скарзі, оскаржуване рішення просила скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 158, 159, 160), клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції, застосувавши положення ч.3 ст.1272 ЦК України, виходив з того, що позивач підтвердила достатніми ,достовірними та переконливими доказами, які нічим не спростовані, що протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини вона з незалежних від її волі об`єктивних непереборних причин не мала реальної можливості вчинити дії, спрямовані на прийняття спадщини після смерті батька шляхом особистого звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини або до іншого нотаріуса за місцем мешкання, оскільки згідно витягу з реєстру нотаріусів, у с. Левки Прилуцького району такі відсутні, проте одразу після повернення до місця проживання у м. Запоріжжі - 05 жовтня 2021 року, через чотири дні після закінчення встановленого законом строку подала нотаріусу відповідну заяву, від спадщини не відмовлялась.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду.

Так, суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 червня 2014 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 листопада 2018 року ОСОБА_5 на праві власності належали 1/3 та 1/6 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_5 з 01 квітня 2021 року відкрилась спадщина за законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1220, ч.1 ст. 1222, ч.2 ст. 1223, ч.1 ст. 1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем за законом першої черги, до якої право власності на спадкове майно переходить на загальних підставах.

Згідно з матеріалами спадкової справи № 73/2021 до майна померлого ОСОБА_5 (а.с.30-50), 30 вересня 2021 року до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г. із заявою про прийняття спадщини після смерті брата звернулась його сестра ОСОБА_6 (до реєстрації шлюбу- ОСОБА_6 ), яка вказала про наявність іншого спадкоємця за законом - дочки спадкодавця ОСОБА_2 .

Листом від 30 вересня 2021 року нотаріус поінформував позивача про необхідність у строк до 01 жовтня 2021 року подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 та роз`яснив наслідки не вчинення таких дій у строк до 10 жовтня 2021 року, ОСОБА_2 отримала цього листа 04 жовтня 2021 року (а.с.50, 51).

Заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 його спадкоємцем ОСОБА_2 , яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, була подана 05 жовтня 2021 року, з пропуском строку на прийняття спадщини на чотири дні.

За зверненням ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину постановою нотаріуса від 06 жовтня 2021 року, їй було роз`яснено про неможливість вчинення відповідної нотаріальної дії з підстав пропуску строку на прийняття спадщини (а.с.15,16).

На підставі цивільно-правової угоди № 1 від 03 грудня 2020 року, укладеного ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , позивач виконувала роботу по виробництву хліба та хлібобулочних виробів, виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання у с. Левки Прилуцького району Чернігівської області (а.с.11). У період дії угоди (з 03 грудня 2020 року до 02 жовтня 2021 року) позивач мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено договором оренди приміщення (а.с. 12-14).

Відповідно до положень статей 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно із ч.ч. 1,2 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 459/2973/18 (провадження № 61-12504св21) зазначено, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що робота та віддаленість місця проживання позивача не заважала їй протягом встановленого законом строку звернутись із заявою на прийняття спадщини, адже вона могла звернутись до будь-якого іншого нотаріуса на території України або до уповноваженої особи органів місцевого самоврядування у сільських населених пунктах,не знайшли свого підтвердження, так як матеріали справи не містять доказів часу (дати) фактичної обізнаності ОСОБА_2 про смерть батька.

Натомість суд першої інстанції встановив, підтверджено матеріалами справи і не спростовано відповідачем, що позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину 05 жовтня 2021 року після того, як дізналась про відкриття спадщини після померлого батька 04 жовтня 2021 року із повідомлення нотаріуса (а.с. 50, 53). Разом з тим, колегія суддів зауважує, що факт відправлення нотаріусом повідомлення про відкриття спадщини після померлого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 позбавив позивача можливості реалізувати своє законне право спадкоємця до 01 жовтня 2021 року, адже до того часу вона лист нотаріуса навіть не отримала.

Враховуючи вищенаведене, а також віддаленість місця перебування ОСОБА_2 з 03 грудня 2020 року до 02 жовтня 2021 року від місця знаходження спадкового майна, та відсутність родинних відносин у взаєминах спадкодавця і позивача, на якій наголошувала відповідач під час розгляду справи у суді першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку про обізнаність ОСОБА_2 про смерть її батька з моменту отримання вищезазначеного повідомлення нотаріуса - 04 жовтня 2021 року.

Тож апеляційний суд доходить висновку про підтвердження достатніми та переконливими доказами, що протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини ОСОБА_2 ,у зв`язку з важкими умовами праці у віддаленому регіоні відносно місця відкриття спадщини, з незалежних від її волі об`єктивних непереборних причин не мала реальної можливості вчинити дії, спрямовані на прийняття спадщини після смерті батька шляхом особистого звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини або до іншого нотаріуса за місцем мешкання.

Крім того, колегія суддів зауважує, що для справедливого вирішення спору у цій справі, важливим є термін пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, який складає чотири дні. Враховуючи, що на наступний день після отримання повідомлення нотаріуса про відкриття спадщини, ОСОБА_2 вчинила належні заходи, направлені для її прийняття, на переконання апеляційного суду, такий незначний пропуск строку не може бути підставою для позбавлення позивача права на спадщину.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Тож, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції у тому, що звернення позивача до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є передбаченим законом способом захисту цивільного права відповідно до ст. 16 ЦК України, а її вимоги ґрунтуються на законі та підтверджені доказами, тому підлягають задоволенню.

З урахуванням обставин справи, проживання позивача за місцем відкриття спадщини, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у два місяці, на думку апеляційного суду є достатнім.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, тому, відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кравченко Ольги Василівни - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2022 рокуу цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 12 вересня 2022 року.

Головуючий:

Судді: