ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9919/22
провадження № 2-з/753/172/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2022 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Осіпенко Л.М., розглянувши у заяву позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Якимович Олександр Вікторович про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів та часу у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Дарницького районного суду міста Києва перебуває цивільна справа №753/9919/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, як не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів та часу у вихованні та спілкуванні з дитиною.

13 вересня 2022 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Якимович Олександр Вікторович про забезпечення позову шляхом заборони перетину державного кордону України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подану заяву про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_1 адвокат Якимович О.В. обґрунтовує тим, що, починаючи з липня 2022 року по сьогоднішній день, він не має змоги не тільки спілкуватися з малолітнім сином, а взагалі не знає, чи знаходиться його дитина в Україні, чи ні.

Відповідачка категорично відмовляється повідомити місце знаходження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як позивачу, так і органу опіки і піклування та правоохоронним органам.

Крім цього, зазначає, що відповідачка працює у ТОВ «ТРИГЛАВ ІНТЕРНЕШНЛ» на посаді керівника маркетингу на зовнішніх ринках, що передбачає щомісячні відрядження за кордон. Також, громадянин ОСОБА_4 , який допомагав відповідачці вивозити дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює на посаді виконавчого директора ТОВ "КИЇВМЕДПРЕПАРАТ" з питань зовнішньо-економічної діяльності. Зазначені обставини, на думку представника позивача, після укладення шлюбу з відповідачкою, надасть змогу вивезти дитину за кордон.

Вважає, що дитина буде вивезена за кордон, навіть за умови задоволення позовних вимог позивача, він буде позбавлений можливості спілкування з дитиною, та також буде позбавлений права на виховання дитини.

Зазначає, що в даному випадку необхіними і співмірними заходами забезпечення позову є заборона перетину державного кордону ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а невжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Також, зазначає, що в зустрічному забезпеченні позову немає необхідності, оскільки місце проживання позивача зареєстроване на території України, а також, на території України знаходиться майно, що належить йому на праві приватної власності у розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідачки, що можуть бути завдані відповідачці внаслідок вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, розгляд заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується : 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Згідно із п. п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Так, в ч. 1 ст. 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову, в тому числі: заборона вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України застосувати заборону виїзду за межі України, як спосіб забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року, у справі №643/5842/16-ц.

Враховуючи викладене, обраний спосіб забезпечення позову шляхом заборони перетину малолітньою дитиною сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - державного кордону України, не відповідає вимогам ст. 150 ЦПК України.

Крім того, посилання представника позивача на те, що відповідачка працює у ТОВ «ТРИГЛАВ ІНТЕРНЕШНЛ» на посаді керівника маркетингу на зовнішніх ринках, що передбачає щомісячні відрядження за кордон, і, на його думку, створює ризики вивезення дитини за кордон, а також те, що громадянин ОСОБА_4 , який допомагав відповідачці вивезти дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює на посаді виконавчого директора ТОВ "КИЇВМЕДПРЕПАРАТ" з питань зовнішньо-економічної діяльності, що після укладення шлюбу з відповідачкою надасть змогу вивезти дитину за кордон, не може бути покладене судом в основу процесуального рішення згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, оскільки є припущенням.

З урахуванням викладеного, слід дійти до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 43, 44, 149-153, 353 -355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Якимович Олександр Вікторович про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів та часу у вихованні та спілкуванні з дитиною - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали.

Суддя: Л.М. Осіпенко