Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3618/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2022 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Нечаєв В.В., звернулися до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що предмет спору стосується житлового будинку із надвірними спорудами по АДРЕСА_1 . Відповідно до даних Виноградівського РБТІ власниками даного будинку є ОСОБА_3 10/12 частин (мама позивачки ОСОБА_1 ) та ОСОБА_4 2/12 частин (мама позивачки ОСОБА_2 ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла гр. ОСОБА_3 (мама позивачки ОСОБА_1 ). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який належав їй на праві приватної власності на 10/12 частки, про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.11.95. У ОСОБА_3 були двоє дітей на час смерті - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Чоловік ОСОБА_3 помер задовго до смерті своєї дружини. Дочка ОСОБА_5 не проживала на час смерті разом із спадкодавцем, а натомість звернулася до державного нотаріуса та відмовилася від прийняття спадщини, що підтверджується заявою від 28 липня 2017 року. Відповідно спадщину отримала друга донька ОСОБА_1 , оскільки така проживала разом із спадкодавцем на час її смерті у с. Букове, про що свідчать довідки старости села Букове.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла гр. ОСОБА_4 (мама позивачки ОСОБА_2 ). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який належав їй на праві приватної власності на 2/12 частки, про що свідчить Свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.11.92 (№2824). У ОСОБА_4 є донька - ОСОБА_2 (проживає в Ужгородському районі), яка прийняла за нею спадщину по заповіту в цілому, про що свідчить інше свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 21.09.2000р. Прийняття частини спадщини свідчить про прийняття спадщини на все майно, яке належало спадкодавцю. За таких обставин, ОСОБА_2 прийняла решту 2/12 частин житлового будинку в порядку спадкування.

На даний момент, правовстановлюючого документу на право власності на жилий будинок, а саме оригіналу Свідоцтва про право на спадщину від 14.11.95 (на ОСОБА_3 ) та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.92 (№2824) на ОСОБА_4 немає, оскільки такі втрачено і наявні тільки прості ксерокопії та додатково підтверджується архівними даними Виноградівського РБТІ.

Відповідно до листа-відмови державного нотаріуса - видати свідоцтво про право на спадщину за законом не має можливості, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на будинок.

За таких обставин позивачі в судовому порядку просять визнати за ними право власності на спадкове майно.

Позивачі та їх представник у підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник позивачів подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої проти вимог позивачів заперечень не має та клопоче про розгляд справи у його відсутність.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що предмет спору стосується житлового будинку із надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Згідно довідки КП Виноградівське РБТІ від 17.11.2017 № 859 власниками даного будинку є ОСОБА_3 10/12 частин (мама позивачки ОСОБА_1 ) та ОСОБА_4 2/12 частин (мама позивачки ОСОБА_2 ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть.

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який належав їй на праві приватної власності на 10/12 частки, про що свідчить копія Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.11.95.

За час свого життя мати позивачки заповіт не залишила.

Спадкоємцями за законом першої черги щодо спадкового майна є дочки спадкодавця позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Чоловік ОСОБА_3 помер раніше своєї дружини.

Дочка ОСОБА_5 не проживала на час смерті разом із спадкодавцем, а натомість звернулася до державного нотаріуса та відмовилася від прийняття спадщини, що підтверджується заявою від 28 липня 2017 року.

У порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину отримала друга донька спакодавця ОСОБА_1 (позивачка по справі), оскільки така проживала разом із спадкодавцем на час її смерті у с. Букове, про що свідчать довідки старости села Букове.

Згідно положень ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Після звернення позивача до державного нотаріуса із заявою про оформлення спадкових прав державним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу було надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язеу з відсутністю оригіналів правостановлюючих документів на спадкове майно, що стверджується листом відмовою від 17.11.2017 за № 495/01-16.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мама позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Таким чином, спадкування після смерті ОСОБА_4 відбувалось за правилами, встановленими ЦК 1963 р.

За життя ОСОБА_4 залишила заповіт на ім`я своєї дочки, позивачки по справі ОСОБА_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина в тому числі на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на праві приватної власності на 2/12 частки, про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.92 (№2824).

Суд констатує, що позивачка ОСОБА_2 прийняла за спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 по заповіту в цілому, про що свідчить інше свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 21.09.2000 р. Прийняття частини спадщини свідчить про прийняття спадщини на все майно, яке належало спадкодавцю.

За таких обставин, позивачка ОСОБА_2 прийняла решту 2/12 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування.

Рази з цим оформити спадкові права на вказане майно через органи нотаріату позивачка ОСОБА_2 не може, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.6 ЦК Української РСР та ст.16 ЦК України 2003 року визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивачі надали суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом після смерті матері ОСОБА_3 , а позивачка ОСОБА_2 , як спадкоємець за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 - мають законне право на визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та за заповітом, відповідно.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 18, 81,200, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , право власності в розмірі 10/12 частини на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 загальною площею 43,8 кв. м, житлова площа 38,5 кв. м.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , право власності в розмірі 2/12 частини на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 загальною площею 43,8 кв. м, житлова площа 38,5 кв. м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.09.2022.

ГоловуючийТ. Ю. Левко