Справа № 342/172/22
Провадження № 2/342/275/2022
07 вересня 2022 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді Андріюк І.Г.,
з участю секретаря судового засідання Малик Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Городенка в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просить визнати за ним право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги позивач мотивував тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 08.10.1989 право власності на житлове господарство по АДРЕСА_1 належало колгоспному двору, головою якого був його батько ОСОБА_4 . Право власності на 1/4 частину вищезгаданого житлового господарства зареєстроване на підставі рішення Городенківського районного суду від 15.11.2021 за ОСОБА_2 . Для будівництва та обслуговування житлового будинку було виділено земельну ділянку площею 0,23 га. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» 05.11.2021, житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А» загальною площею 69,1 кв.м, житловою - 38,6 кв.м, комори, двох сараїв, стайні, стодоли, гаража, погребу, криниці, огорожі та вимощення.
Голова колгоспного двору ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За заповітом від 25.12.2008, посвідченим секретарем виконкому Тишківської сільської ради Городенківського району, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті розпорядив: належний йому земельний пай (державний акт на право власності на земельну ділянку ІФ № 016059) заповів ОСОБА_1 , 1952 р.н.; все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати, і на що він матиме право за законом заповів в рівних частинах ОСОБА_1 , 1952 р.н., та ОСОБА_2 , 1959 р.н. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався.
Станом на 15.04.1991 (час ліквідації колгоспних дворів) в колгоспному дворі по АДРЕСА_1 проживали: голова двору ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_5 , які набули право спільної сумісної власності на це будинковолодіння і їх частки у вказаному майні рівні - по 1/2. Реально частки в колгоспному дворі не виділялися.
Оскільки ОСОБА_4 залишив заповітне розпорядження, яким належне йому майно заповів по половині позивачеві та відповідачці ОСОБА_2 , то, відповідно, і належна спадкодавцю половина житлового будинку ділиться між ними порівно.
Згідно рішення Городенківського районного суду від 15.11.2021, яке набрало законної сили, за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/4 частину житлового господарства по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .
З метою реалізації своїх спадкових прав позивач звернувся до Городенківської державної нотаріальної контори, однак державний нотаріус відмовила йому у видачі документів на спадщину на житлове господарство через його реєстрацію, як колгоспного двору, без виділу часток його членів.
Оскільки позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину через реєстрацію спадкового господарства, як колгоспного двору, тому звернувся до суду з даним позовом.
Провадження у даній справі відкрито 09.06.2022, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 27.07.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 07.09.2022.
Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач у заяві, поданій до суду 25.02.2022 разом із позовною заявою, просить розгляд справи проводити без його участі, позов підтримує. Відповідачі 01.03.2022 надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі та зазначили, що позовні вимоги визнають у повному обсязі.
Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 08.10.1989, виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09 серпня 1989 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 .
Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 9649 від 19.03.2021, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 21 за ОСОБА_4 , як головою колгоспного двору, зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 08.10.1989 на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період видачі вищезгаданого свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок (з 31.01.1966 по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56.
Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Оскільки суспільна група господарства, розташованого по АДРЕСА_1 , - «колгоспний двір», право власності на майно колишнього колгоспного двору набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору.
Станом на 15.04.1991 в житловому будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: голова сім`ї, голова колгоспного двору ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копією довідки № 21-23, виданої 07.02.2022 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради згідно по господарської книги № 1 за 1991-1995 роки (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).
З наведеного слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві сумісної власності в рівних частках по 1/2 кожному.
За заповітом, посвідченим 25.12.2008 секретарем виконкому Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 490, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, належний йому земельний пай (державний акт на право власності на земельну ділянку ІФ № 016059) заповів ОСОБА_1 , 1952 р.н.; все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати, і на що він матиме право за законом заповів в рівних частинах ОСОБА_1 , 1952 р.н., та ОСОБА_2 , 1959 р.н. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 46449296 (номер в реєстрі нотаріальних дій 490), що стверджується копією Інформаційної довідки № 28282896 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 06.10.2011 Городенківською районною державною нотаріальною конторою.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 17 від 04.07.2011, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 04.07.2011 виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.
На день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копією довідки № 21-25, виданої 07.02.2022 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради згідно по господарської книги № 1 за 2011-2015 роки (особовий рахунок № НОМЕР_3 ).
Те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були подружжям свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , виданого 11 січня 1978 р., запис за № 23 від 04 червня 1949 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 29 січня 1952 р., запис за № 4 від 20 січня 1952 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є також батьками відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується копіями: свідоцтва про народження відповідачки серії НОМЕР_6 , виданого 30.01.1959, запис за № 4 від 02 січня 1959 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження, та свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 , виданого Тишківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, з якого слідує, що відповідачка після укладення шлюбу змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », запис за № 13 від 30 серпня 1980 р. в книзі записів актів про укладення шлюбу.
Із копії спадкової справи № 529/2011, наданої суду державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори, вбачається, що позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини (06.10.2011).
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Дружина померлого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як непрацездатна вдова спадкодавця, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, є спадкоємцем, що має право на обов`язкову частку у спадщині. Проживаючи постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті чоловіка в розмірі половини частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов`язкову частку), оскільки не подала нотаріусу заяву про відмову від її одержання.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 у віці 91 рік в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 від 08.01.2021, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 , виданого 08.01.2021 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.
На день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована та проживала одна по АДРЕСА_1 , що стверджується копією довідки № 21-26, виданої 07.02.2022 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради згідно по господарської книги № 1 за 2016-2021 роки (особовий рахунок № НОМЕР_9 ).
Із копії спадкової справи № 55/2021 щодо майна ОСОБА_5 , наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., вбачається, що згідно заповіту, посвідченого 02.10.2020 секретарем виконкому Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 51, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, рухоме і нерухоме, і взагалі все, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй внучці відповідачці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , жительці м. Івано-Франківськ. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 67181842 (номер в реєстрі нотаріальних дій 51), що стверджується копією Інформаційної довідки № 63997349 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 19.03.2021 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. Даний заповіт відповідно до ч.2, ч.3 ст.1254 ЦК України скасував заповіти, складені ОСОБА_5 25.12.2008 та 27.04.2012, інформація про які міститься у вищезгаданій Інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори).
Відповідачка ОСОБА_3 , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті баби ОСОБА_5 , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (19.03.2021). Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_5 та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Їй 30.09.2021 приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. видано шість свідоцтв про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 1683, № 1684, № 1685, № 1686, № 1687, № 1688, на земельні ділянки, що належали ОСОБА_5 на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки: серії ІФ № 082043, серії ІФ № 081513, серії ІФ № 082042, серії ІФ № 081513, серії ІФ № 082044, серії ІФ № 080779. 21.02.2022 відповідачці ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 332, на житловий будинок АДРЕСА_1 .
До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_4 входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала йому, як члену колишнього колгоспного двору, та, згідно заповіту від 25.12.2008, підлягає спадкуванню позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 в рівних частках, тобто по 1/4 частці.
Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2021 по справі № 342/909/21 (провадження № 2/342/625/2021) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Городенківської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами в порядку спадкування, що набрало законної сили 16.12.2021, за відповідачкою ОСОБА_2 визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Підставою звернення позивача до суду стало те, що постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори № 257/02-31 від 19 лютого 2022 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на належну йому частку житлового будинку АДРЕСА_1 з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був ОСОБА_4 , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 26.03.2021, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1975 році, господарські будівлі та споруди в 1975, 1980 роках. Ринкова вартість даного житлового будинку з господарськими будівлями станом на 01.03.2022 становить 82920 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». За господарством по АДРЕСА_1 закріплено земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,23 га, що підтверджується копією довідки № 21-24, виданої 07.02.2021 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради згідно по господарської книги № 1 за 2016-2021 роки (особовий рахунок № НОМЕР_9 ).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 299286137, сформованої 13.02.2022, вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано право спільної часткової власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2021 по справі № 342/909/21.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Досліджені судом докази підтверджують, що спадкодавцю ОСОБА_1 , як голові колгоспного двору, Городенківським РВК 08.10.1989 був виданий документ, що посвідчував його право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Оскільки станом на день набрання чинності Законом України «Про власність» (15.04.1991) в даному господарстві були зареєстровані та проживали голова господарства ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_5 , тому дане господарство належало їм на праві сумісної власності в рівних частках по 1/2, однак частки не виділено. Позивач, будучи одним із спадкоємців за заповітом після смерті ОСОБА_4 , успадкував та фактично став власником 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за вищезгаданою адресою, однак через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частка померлого в ньому конкретно не визначена, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дану частку нерухомого майна.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи правомірність набуття позивачем права власності на 1/4 частку спадкового житлового будинку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного.

Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», так як є особою з інвалідністю І групи, що стверджується копією посвідчення серії НОМЕР_10 , виданого 03.11.2005. Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 347, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.), п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст. ст. 76, 81, 82, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітомзадовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,місце проживання: АДРЕСА_2 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ;

- відповідачка ОСОБА_2 ,місце проживання: АДРЕСА_3 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 ;

- відповідачка ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 .

Повний текст судового рішення складено 07.09.2022.

Суддя: Андріюк І.Г.