Справа № 346/5647/19
Провадження № 2/346/91/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Рокіщук Н.Д.

представника відповідача прокурора Семенюка Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури м. Києва, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про відшкодування моральної та майнової шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органу досудового розслідування, прокуратури м. Києва при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000043, внесеному до ЄРДР 03.12.2014 року, та зобов`язання щодо вжиття заходів з метою відшкодування винними посадовими особами Державному бюджету України розмірів зазначених виплат, -

В С Т А Н О В И В:

в обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що за його ініціативою у 2000 році організований ТзОВ «Аграрний науково-дослідний інститут (м.Івано-Франківськ (надалі - ТзОВ «АНДІ» або Інститут)).

21.03.2005 року між ТзОВ «АНДІ» та сільськогосподарським ТзОВ агропромислова компанія «Злагода» ( далі - СТОВ АПК « Злагода» (с. Дорогінка, вул. Набережна 4, Ічнянського району Чернігівської області)) укладено договір купівлі-продажу, у відповідності до якого СТОВ АПК « Злагода» як купило насіння олійного маку із усіма необхідними супровідними документами, весною 2005 року провело його посів, отримав урожай і прибуток, але договірних зобов`язань, по оплаті закупленого насіння не виконував, що змусило ТзОВ «АНДІ») звернутися в серпні 2007 р. до Господарського суду Чернігівської області про примусове стягнення існуючого боргу. 16.10.2007 року цим судом прийнято рішення в справі № 9/171, яким позов ТОВ «АНДІ» задоволено. СТОВ АПК Злагода" звернулося з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області у відповідності до вимог ст. 678 ЦК України у зв`язку з ніби то передачею йому насіння неналежної якості ще в 2005 р., тоді як строк для проведення арбітражної перевірки якості насіння встановлено 10 днів з моменту завезення його в господарство, чого СТОВ АПК «Злагода» не було зроблено, а єдиним документом, який дає право покупцю оскаржувати якість закупленого насіння, є Арбітражний керуючий висновок, якого СТОВ АПК «Злагода» суду не пред`явило.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2008 р. вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

СТОВ АПК «Злагода» звернулося з касаційною скаргою до Вищого господарського суду, оскаржуючи вказані рішення судів попередніх інстанцій з тих же мотивів.

При першому розгляді справи 29.05.2008 р. колегія суддів Вищого господарського суду України під головуванням Т.Добролюбової, всупереч вимогам закону та не беручи до уваги викладені обставини щодо пропуску строку перевірки якості насіння та пред`явлення з приводу цього претензій, направляє справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

За наслідками проведення нового розгляду справи вказаними судами першої та апеляційної інстанцій знову прийняті рішення на користь ТзОВ «АНДІ». Ці рішення СТОВ АПК «Злагода» також оскаржує в касаційному порядку та в касаційній скарзі вказує завідомо неправдиву інформацію про те, що СТОВ АПК «Злагода» ніби то звертався до суду першої інстанції з усним клопотанням про призначення судової експертизи методології проведення аналізу насіння Тисменицькою та Ніжинською державними насіннєвими інспекціями (по - перше, фактично такого звернення не було заявлено; по-друге, така процедура вирішення спорів щодо якості закупленого насіння не передбачена жодними нормативними актами України).

За розпорядженням в.о. голови Вищого господарського суду України Й.А. Осиптинського для розгляду справи повторно була (незрозуміло чому ) призначена та ж сама колегія суддів, яка вже розглядала касаційну скаргу 29.05.2008 року під головуванням Т. Добролюбової.

Клопотання ТзОВ «АНДІ» про відвід вказаної колегії суддів відхилено.

10.09.2009 р. при другому касаційному розгляді цієї справи вказана колегія суддів, зловживаючи владою, виходить за рамки своїх повноважень, передбачених ч.3 ст. 11-9 ч.З ст. 111-10. ст. 34 ГПК України, не обґрунтовано та незаконно скасовує рішення судів попередніх інстанцій, неправильно застосовуючи норми закону, та протиправно зобов`язує суд першої інстанції на порушенням вимог ст.19 Конституції України, положень Закону України «Про насіння та садивний матеріал» призначити судову експертизу методології проведення типу насіння вищевказаними державними насіннєвими інспекціями єю та Ніжинською державною насіннєвою інспекцією проведення якої не передбачена жодним законодавчим чи нормативним актом України при визначенні якості закупленого насіння і поверненням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, вказана колегія суддів під головуванням Т.Добролюбової вчиняє черговий злочин і своїми протиправними діями примушує суддів Господарського суду Чернігівської області порушувати закон.

27.09.2009 р. судом першої інстанції встановлено, що основні положення щодо виробництва, реалізації використання насіння, а також правові відносини, які виникають між виробниками споживачами насіння, регулюються Законом України «Про насіння та садивний матеріал». Як вбачається із матеріалів справи, державною насіннєвою інспекцією Тисменицького району Івано-Франківської області на насіння маку олійного сорту "Кривотульський» урожаю 2004 р. видані Сертифікати на насіння України від 31.01.2005р. № 09-1317, від 10.03.2005 р. №09/12/24, в яких зазначено, що за результатами випробування схожість насіння ( в залежності від партії) становить 84%. На насіння маку олійного сорту "Юпітер", урожаю 2004р. видано Сертифікат на насіння України від 07.04.2005р. №09/12/22, в якому зазначено результат випробування насіння за схожістю - 91%. На насіння маку олійного сорту «Тарновецький» урожаю 2004р. видано Сертифікат на насіння України від 07.04.2005р. № 09/12/23, в якому відображений результат схожості - 90 %. Тому суд дійшов висновку, що вказане насіння відповідало вимогам нормативних документів щодо посівних якостей . Згідно зі от.29 Закону на вимогу споживача, якщо він сумнівається в якості закупленого насіння, у лабораторіях Української державної насіннєвої інспекції може, проводитися експертне визначення якості насіння.

Порядок проведення експертного визначення якості насіння встановлюється Правилами експертного визначення якості насіння і садивного матеріалу та порядком оформлення заяв, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 08.07.2003 року №223, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2003р. за №630/7951.

Відповідно до п.1.2. вказаних Правил експертне визначення якості насіння та порядок

оформлення заяв за офіційною процедурою, яка регулює питання в тому числі визначення

відповідності показників сортових і посівних якостей партії насіння до даних, зазначених у відповідних документах на партію. Згідно з п. 1.3 цих Правил експертне визначення якості насіння проводиться на вимогу споживача у разі, якщо споживач не впевнений в якості, інформації, що зазначена у відповідних документах на придбання насіння.

Отже, законодавством визначені спосіб та порядок підтвердження відповідності товару (насіння) вимогам законодавства, що не суперечить ст. 268 Господарського кодексу України та ст.674 Цивільного кодексу України.

Результат аналізу насіння від 28.04.2005р.1060-61, виданий Ніжинською районною державною насіннєвою інспекцією Чернігівської області, не є за своїм змістом експертним висновком про відповідність якості насіння показникам, зазначеним в сертифікатах на насіння, а тому не може розцінюватися судом як належний доказ.

З огляду на те, що Законом України «Про насіння га садивний матеріал" передбачається визначення якості насіння Інститутом захисту рослин, то посилання СТОВ АПК «Злагода» на результат фітопатологічного аналізу насіння маку, проведеного на підставі договору на виконання аналізу насіння і рослин маку олійного від 01.06.2006 р., судом також не береться до уваги. Крім того, із результатів фітопатологічного аналізу насіння та рослин маку не вбачається, яким чином здійснювався відбір проб на аналіз, якої партії та чи є насіння, яке досліджувалося Інститутом захисту рослин в 2006 р., саме тим насінням, яке отримано СТОВ АПК «Злагода» від ТзОВ «АНДІ» в 2005 р. Фітопатологічний аналіз рослин та насіння також не може бути прийнятий судом як доказ якості насіння, оскільки фактично проводилося дослідження рослин, які посіяні та зійшли в 2006 р.

Отже, суд дійшов висновку, що посилання СТОВ АПК «Злагода» на передачу насіння неналежної якості, є безпідставними.

Крім того, аналіз частин 5,6 ст.268 Господарського кодексу України показує, що у разі отримання товару, вимоги щодо якості якого істотно порушені, покупець має вчинити визначені законом дії щодо захисту своїх прав, тобто діяти у спосіб, визначений законом. Однак, СТОВ АПК «Злагода» не надано доказів звернення після проведення лабораторного аналізу насіння до ТзОВ «АНДІ» із заявою про відмову від договору та з вимогами про повернення сплаченої суми або з вимогами про заміну партії насіння. До того ж суд взяв до уваги, що матеріалами справи не підтверджується факт поставки вказаному покупцю насіння маку олійного з порушенням вимог щодо якості товару.

Врешті-решт колегія ВГС України під головуванням Г. Кравчука у жовтні 2011 р. у справі № 19/141/4-19/142/5 (9/171)- 8/136/24-8/45 прийняла постанову, якою залишено в силі третє рішення Господарського суду Чернігівської області, яким зобов`язано СТОВ АІІК «Злагоду» повернути ТзОВ «АНДІ» зазначену заборгованість.

Позивач стверджує, що призначивши повторно необґрунтовано і незаконно новий розгляд вказаної справи, попередня колегія суддів ВГС України, навмисне затягнула чає для повернення ТзОВ «АНДІ» зазначеної заборгованості. Так, саме через дії цих суддів ВГС України, які надали можливість боржнику на протязі 2007-2011 років ліквідувати юридичну особу без виконання взятих на себе договірних зобов`язань, ТзОВ «АНДІ» була нанесена значна моральна і майнова шкода.

Тому, керуючись ст. 40. ст. 41 Конституції України, ст. 214 КПК України, позивач звернувся за місцем свого проживання до Коломийської міжрайонної прокуратури Івано-Франківської області з повідомленням про вчинене зазначеною колегією суддів кримінальне правопорушення, передбачене ст. 375 КК України.

На виконання відповідної ухвали слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.11.2014 року вказаною прокуратурою 03.12.2014 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000043, позивача допитано, визнано потерпілим і направлено матеріали за підслідністю до прокуратури м. Києва. Через те. що позивач не отримував повідомлень про призначення слідчого та проведення будь-яких слідчо-розшукових дій, він керуючись статтями 2, 56 КПК України, 27.01.2015 року звернувся до прокуратури м. Києва з 2-ма клопотаннями про проведення слідчих дій за участю позивача на території, що перебуває піж юрисдикцією органу досудового слідства за місцем проживання позивача, та про направлення позивачу інформації про вчинення слідчих дій.

Оскільки прокуратура м.Києва на порушення вимог ст. 220 КПК України взагалі не розглянула вказані клопотання, то позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на протиправну бездіяльність цієї прокуратури при розгляді цих клопотань.

Ухвалою від 28.05.2015 року вказаний суд зобов`язав прокуратуру м.Києва розглянути відповідно до вимог ст.220 КПК України зазначені клопотання позивача. Однак, дана ухвала не була виконана слідчим. У зв`язку з цим 06.06.2015 року та повторно 16.06.2015 року позивач звернувся до прокуратури м. Києва з клопотаннями, в яких просив: 1) невідкладно приступити до виконання ухвали Коломийського міськрайонного суду від 27.11.2014 р. і розпочати досудове розслідування, призначити слідчого, допитати позивача в режимі відео конференції або доручити провести такий допит слідчому чи прокурору Коломийської міжрайонної прокуратури і визнати позивача потерпілим; 2) витребувати справу № 9/171 (за 2007 рік) з Господарського суду Чернігівської області і дати позивачу можливість на основі ст.56 КПК України ознайомитися з нею, зробити копії з окремих її матеріалів та заявити інші клопотання, додати матеріали та вчинити інші дії з метою встановлення істини, як це передбачено ст. 2. КПК України; 3) з метою отримання інформації про боротьбу з корупційними діями нижчезазначеної колегії суддів ВГС України переглянути сайт позивача, де ним висвітлено матеріали, які свідчать про протидію прокуратури м.Києва в розгляді повідомлень позивача про вчиненого кримінального правопорушення вказаною колегією суддів; 4) розглянути відправлені позивачем 27.01.2015 р. клопотання, які не розглянуті.

Однак, прокуратурою м.Києва і ці, тобто подані в червні 2015 р., клопотання також не розглянуті, в зв`язку з чим позивач знову звернувся до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на вказану протиправну бездіяльність прокуратури м.Києва.

Ухвалою від 04.09.2015 року суд зобов`язав слідчого прокуратури м. Києва, у провадженні якого знаходилося кримінальне провадження №0000043, розглянути у відповідності до ст. 220 КПК України клопотання позивача щодо проведення вказаних слідчо-розшукових дій, про що сповістити позивача. Онак, і ця ухвала не була викопана.

Тому позивач на підставі ст. 36 КПК України звернувся до прокурора м. Києва з клопотанням про надання інформації про хід виконання рішень судів, у відповідь на що

позивач отримав листа, датованого 25.02.2016 р., яким його повідомлено, що постановою слідчого прокуратури м.Києва Д.Чащевого вказане кримінальне провадження закрито ще 31.01.2015 р. без будь-якого повідомлення (всупереч вимогам ч. 5 ст.284 КПК України), позивача. Тому позивач був змушений знову звернутися до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою про скасування зазначеної постанови, яка скасована ухвалою суду від 18.11.2016 р., а матеріали направлено до прокуратури м. Києва для проведення досудового розслідування. Однак, ця прокуратура в черговий раз не виконала судове рішення та не провела жодних слідчих дій, а, натомість, черговою незаконною постановою слідчого прокуратури м. Києва О. Буковчаника від 22.03.2017 р. закрито дане кримінальне провадження, яка була скасована ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 01.12.2017 року, але і ця ухвала не була виконана.

В подальшому дане провадження закривалося на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України постановами слідчих прокуратури м.Києва від 13.03.2018 р. (скасована постановою прокурора м.Києва від 13.04.2018 р.), 26.10.2018 року. При цьому позивач звертає увагу суду, що без вчинення необхідних слідчих дій, в тому числі навіть без витребування і огляду матеріалів відповідної господарської справи за № 9/171, без виконання судових рішень, допиту як підозрюваних вище зазначених суддів

Таким чином, протиправні дії в часі тривають, в результаті чого досудове кримінальне провадження, внесене до ЄРДР ще 03.12.2014 р., не завершене на час складання даного позову (20.11.2019 р.), що є грубим порушенням розумних строків виконання слідчо-розшукових та процесуальних дій, вимог статей 2, 28, 219 КПК України і норм міжнародного права, а також конституційні права на своєчасне та повне розслідування кримінального провадження.

Як уже зазначалося вище, судді колегії ВГС України надали можливість боржнику на протязі 2007-2011 років ліквідувати юридичну особу без виконання нею взятих на себе договірних зобов`язань, що позбавило ТзОВ «АНДІ» можливості закупити ґрунтообробний комплекс в складі резино-гусеничного трактора «Chellenger МТ 800 С», культиватора-сівалки «Bourgoult 8810», що би дало можливість підвищити продуктивність праці по обробці землі та посіві сільськогосподарських культур більш, ніж в 10 раз, знизити розхід палива і підвищити ефективність мінеральних добрив, врожайність сільськогосподарських культур більше, ніж у два-три рази та здійснити інші досягнення у селекції та первинному насінництві власних сортів рослин олійною маку зернового напрямку. Однак, неповернення вказаного боргу з вини зазначеної колегії суддів та прокуратури м.Києва унеможливило такий розвиток Інституту.

Крім того, позивач стверджує, що своєчасне і якісне розслідування зазначеного провадження сприяв би динамічному розвитку матеріально - технічної бази Інституту, що дало б можливість розкрити його виробничий потенціал і, крім олійного маку, збільшення вирощення якого планувалося до 50 тонн, також планувалося організувати ще селекцію насіння олійних та ефіроолійних культур, зокрема, білої гірчиці, тмину, коріандру, збільшення виробництва сільськогосподарської продукції більше, ніж у два рази, та її переробку, спорудження ставкового господарства для вирощення цінних порід риби, реконструювати зерноочисний комплекс, збільшити ємкість зерноскладів із 600 тонн до 12 000 тонн, а також організувати виробництво біобензину, вітрової і сонячної електроенергії, насінництво та переробку енергетичної культури «Міскантус». Заходи щодо вказаної культури були в планах Інституту на 2006-2009 роки, в тому числі і щодо її промислового вирощення і переробки на органічне паливо, на електроенергію, добрива, целюлозу та для виготовлення екологічно-чистих пакувальних матеріалі, які б замінили поліетиленові пакети з метою припинення катастрофічного забруднення планети поліматеріалами.

Крім того, за рахунок частини не повернутих коштів, отриманих від реалізації насіння, Інститут за договором співпраці повинен був надати ТзОВ АПФ «Іскра» фінансову допомогу для погашення останньою кредиторської заборгованості колишнього КСП «Іскра», спільно із нею завершити роботи по введенню в експлуатацію целюлозного виробництва біобензину продуктивністю 100 тонн на добу, що дало б можливість отримувати ним майже 2 000 000 грн. щоденного доходу, за рахунок якого побудувати елеватор на 80 000 тонн зерна, комплекс по виробництву етанолу продуктивністю 30 тонн на рік та похідні від нього цехи: біогазу, біодобрив та біокормів, що дало б можливість з високою економічною ефективністю використовувати низькопродуктивні лісові та дернові підзолисті, з підвищеною кислотністю грунти Прикарпаття, запровадити контурномеліоративну систему землеробства. За рахунок отриманих прибутків планувалось вкласти значні кошти у соціальний розвиток сіл та покращення умов для населення. Так, в с.Вись Маловиськівського району Кіровоградської області, де розміщувалося дослідне господарство Інституту, планувалось відкрити міні-пекарню, ковбасний та молочний цехи, а також дало б можливість для розвиту сіл Старі Кривотули та Нові Кривотули (раніше - Тисменицький район) Івано-Франківської області.

Основою для цього і відправною точкою повинні були служити своєчасне повернення боргових зобов`язань боржника, але прийняте завідомо неправосудне рішення вищезазначеною колегією суддів створило надзвичайно серйозні труднощі по забезпеченню зазначеної наукової і соціальної програми Інституту і поставило його на грань банкрутства.

Більше, того, позивач також вказує, що 27.06.2013 р. під час його перебування в м.Кіровограді невідомою особою було вчинено замах на його життя та волю. Так, за час його відсутності в салон його автомобіля проникла невідома особа та залишила там два пакети із соломкою маку та коноплі ( всього 230 г), а також пакет, в якому містився заржавілий обріз мисливської рушниці, які позивач виявив та повідомив працівників поліції, однак, був незаконно заарештований, кинутий за грати в Кіровоградський СІЗО, а на вказане дослідне господарство Інституту, було організовано рейдерську атаку, в результаті якої з полів зібрано і викрадено урожай та 35 одиниць сільськогосподарської техніки.

І тільки завдяки випадковим свідкам та журналістам кіровоградських новин, які висвітлили ці події в засобах масової інформації, суддям судів Кіровоградської області, позивач залишився живий і на волі та мав можливість захищати свої права, в результаті чого відкриті проти нього кримінальні провадження закриті тільки в кінці 2016 року, однак, його урожай, техніку Інституту, на які було незаконно накладено арешт та вилучено з Інституту, не повернуто, що призвело до його розорення.

У зв`язку з цим позивач звернувся до Коломийського міськрайонного суду з позовом про відшкодування моральної та майнової шкоди Кіровоградською обласною прокуратурою, відкрите судове провадження.

Безумовно цього б могло і не бути, коли б вищезгадана колегія суддів ВГС України стала виконувати вимоги ст. 129 Конституції України і не прийняла вищенаведені завідомо неправосудні рішення, а прокуратура м.Києва не порушувала вимоги ст.19 та ст.121 Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» та КПК України, внаслідок чого

досудове кримінальне провадження, яке було розпочате ще 03.12.2014 р., з вини цієї прокуратури не завершене на час подачі цього, а позивач, маючи маже півстолітній досвід науково-виробничої діяльності, замість того, щоб втілювати його в вжиття, створювати нові робочі місця, приносити користь народу України та насолоджуватися результатами своєї праці, увесь цей час за відсутністю коштів для оплати юридичної допомоги прийшлося проводити безсонні ночі за комп`ютером, готуючи необхідні матеріали для подання клопотань, заяв, скарг до суду, щоб суд зобов`язав слідчих, керівників досудового розслідування та прокурорів усіх рівнів виконувати те, що вони повинні здійснювати в силу своїх обов`язків згідно із законодавством України і нормами міжнародного права, та переносити численні приниження чиновників від того, що вони цинічно ігнорують покладені на них обов`язки, грубо порушують ст. 124 Конституції України, не виконуючи прийняті іменем Украйні судові рішення, відчуваючи свою безкарність перед законом.

Від такого не людського морального катування тими, хто в силу своїх службових обов`язків повинен будувати правову державу, а не шкодити її розвитку, позивач змушений витрачати останні сили, енергію, здоров`я для організації захисту порушених своїх прав і свобод, які гарантовані ст.ст.3, ст.21, ст.29, ст.41 Конституції України, в судах,

Разом з позивачем усі ці моральні страждання перенесли і його близькі та рідні, яким завдано великої моральної і навіть непоправної шкоди. Так, його сестра ОСОБА_2 , яка щиро переймалася вказаними проблемами позивача, перенесла інсульт та померла, а його дружина ОСОБА_3 також перенесла інсульт, після чого потребує довготривалого реабілітаційного періоду, але із зазначених причин коштів для її ефективного лікування у позивача відсутні.

Позивач також вказує, що від перенесених ним страждань, від безпорадності і безсилля подолати нелюдський моральний терор влади у нього різко погіршилося здоров`я, а також виник синдром емоційного вигорання, йому стало важче працювати над матеріалами для свого захисту, щоб вистояти і домогтися так очікуваної справедливості.

Тому позивач, посилаючись на положення ч.4 ст.5, ч.2 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», ст. 130 КПК України, статті 23, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, стверджує, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю завдано шкоду, а на державу. Тому відповідачем у даному випадку має бути також Державна казначейська служба України.

Загальним розміром відшкодування нанесених моральної і майнової шкоди позивач вважає 273 211 250 грн. та додатково обґрунтовує цей розмір наступним.

За період 2000 - 2005 року Інститутом була проведена робота і потрачені значні кошти без будь-якої підтримки з бюджету для організації його науково-виробничої діяльності, особливо по відродженню маківництва в Україні. З цією метою створено науково-виробниче об`єднання «Мак України», вирішено питання нормативно-законодавчої бази культивування олійного маку сортів зернового напрямку, укладено договір на проведення спільних науково-дослідних робіт по селекції та насінництву сільськогосподарських культур із Академією аграрних наук України, налагоджено селекцію і первинне насінництво.

За цей період також проведено роботу по створенню дослідного господарства за рахунок оренди землі у власників земельних паїв сіл Вись, Петровка Маловиськівського району Кіровоградської області, відновленню родючості орендованих, земель, які раніше практично не оброблялись, на що впродовж цього періоду понесено великі затрати, але на кінець 2004 році було вирощено насіння уже наявних власних сортів олійного маку зернового напрямку «Кривотульський», «Юпітер», «Марс», а в січні 2005 року пройшли державну реєстрацію ще такі сорти як «Спартак», «Івано-Франківський», «Меркурій», і особливо перспективний сорт «Скорпіон». За відсутності спеціалізованої техніки та засобів захисту, його збір прийшлося проводити в основному ручним способом, на що потрачено значні кошти. В результаті його очистки і калібрування з метою досягнення його високої абсолютної ваги отримано майже 14 т репродукційного насіння, яке реалізоване макосіючим господарствам України, але кошти надійшли за реалізацію лише 4 т.

Отримані кошти дали можливість розрахуватися за оренду землі та з різного роду кредиторами, провести ремонт техніки, закупити необхідні матеріально-технічні ресурси

і побудувати склади для зберігання зерна.

Основні і вирішальні кошти для подальшого розвитку Інституту мали бути отримані від реалізації від СТОВ АПК «ЗЛАГОДА» насіння олійного маку за вищевказаним договором від 21.03.2005 року в кількості 9 769 кг на суму 1 465 350 грн., з яких фактично оплачено лише 165 500 грн.

Ці кошти нам вкрай потрібні для фінансування подальшого розвитку Інституту, і для придбання в першу чергу обладнання для організації лабораторії з визначенням алкалоїдів в соломці рослин олійного маку, в другу чергу - для підвищення якості обробітку і втілення в життя технологій, придатних для роботи в степовій та лісостеповій зонах, особливо в умовах глобального потепління було необхідно придбати ґрунтообробний посівний комплекс в складі трактора «Челенжер» та культиватора-сівалку до нього, що дало би можливість підвищити продуктивність праці та знизити витрати палива майже в десять разів, а особливо підтвердити польову схожість насіння, своєчасно та якісно формувати посіви, а звідси отримати високий ефект від оптимізації проведення технологічних процесів, відповідально підвищити врожайність та культуру полів. Крім того, за рахунок закупленої техніки необхідно було створити заставний фонд для отримання кредитів банку, за рахунок яких розширити оренду земель, розширення матеріально-технічної бази, в тому числі модернізувати існуючий зерноочисний комплекс «ЗАВ-20», та розширити складське господарство до 5 тисяч тонн за рахунок будівництва складів силосного типу, що дало б можливість ввести у сівозміну сою та кукурудзу .

Усі ці заходи дали б можливість збільшити виробництво продукції не менше як в два три рази, наростити виробництво продукції по співпраці та ТзОВ АПФ «Іскра» та наростити виробництво насіння олійного маку до 120-180 тонн на суму еквівалентну 6-9 млн. доларів США.

За період з 2005 р. Інституту не повернуто з вини зазначеної колегії суддів 2 400 000 грн. або 600 000 доларів США, що призвело до зупинки виробничо-наукової роботи по виробництву насіння олійного маку та втілення в життя інших програм розвитку Інституту та втрати реальної можливості виробити 200 тонн насіння олійного маку, зокрема, за 2006 рік -18 т; за 2007 р. - 24 т; за 2008 р. -30 тонн; за 2009 р. - 36 тон; за 2010 р. - 42 тонни; за 2011 р. - 50 тонн, разом 200 тонн., до яких слід додати ще 9, 769 тонн насіння, за які не повернути вказаний борг. Враховуючи, що вартість 1 т складає 1 250 000 млн., то загальна вертівсь за 209 769 тонн складає 262 211 250 грн. З цієї суми відповідно до Ліцензійного договору № 25 від 02.02.2002 р. позивач маю отримати, але не отримав із зазначених вище причин роялті в розмірі 15%, що становить 39 млн. грн.

Позивач також вказує, що оцінити нанесену йому моральну шкоду складно, адже йому буде надзвичайно важко відновити його імідж, душевний і соціальний стани, втрачене здоров`я, однак, щоб відновити хоч в якійсь мірі втрачене, розмір нанесеної моральної шкоди він оцінює з розрахунку 1 000 000 грн. за кожний рік, починаючи з 2008 р., тобто з моменту прийняття колегією суддів завідомо неправосудної постанови. Тому загальний розмір відшкодування вказаної шкоди на час становить 11 000 000 грн. Таким чином, загальна сума нанесеної позивачу шкоди становить 273 211 250 грн. (262 211 125 +11 000 000) грн., та він визначений без урахування втраченої вигоди, яку Інститут міг отримати в результаті співпраці із СТОВ АПФ « Іскра».

Таким чином, внаслідок прийняття незаконних процесуальних рішень та систематичної протиправної тривалої бездіяльності під час проведення досудового розслідування кримінальному провадженні за №0000043 від 03.12.2014 р. неналежним розглядом клопотань (залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього реагуванням) та не виконанням ухвал Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, Печерського та Голосіївського районних судів м.Києва позивачу завдано значної майнової та моральної шкоди, яка проявляється у великих душевних стражданнях та глибокому почуттю несправедливості, яке викликане тим, що протягом тривалого часу (з 2014 року) в силу різних причин та всупереч остаточним і таким, що підлягають примусовому виконанню, судовим рішенням) він як потерпілий не отримав захисту своїх прав, а змушений надалі їх відстоювати.

Тому позивач просить стягнути з Державного бюджету України 273 211 250 грн. відшкодування завданої шкоди, в тому числі 39 000 000 грн. невиплачених роялті та 11 000 000 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органу досудового розслідування, прокуратури м. Києва при проведенні досудового розслідування у вказаному даному кримінальному провадженні, а також зобов`язати вжити заходи з метою відшкодування винними посадовими особами Державному бюджету України розмірів зазначених виплат.

Позивач та його представник ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з`явилиcя, заяви про продовження розгляду справи повторно не подали. Однак, розгляд справи розпочато, позивач підтримав свої вимоги із зазначених підстав в судових засіданнях, які проводилися раніше. При цьому суд враховує, що позивач прибув лише в одне засідання (20.05.2022 р.), що суд розцінює як затягування розгляду справи, яка перебуває в провадженні суду з 29.11.2019 року, тобто дуже тривалий час. Тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача, органу прокуратури Семенюк Р.В. позов не визнав, оскільки позивачем не доведено підстав та розмірів відшкодування такої шкоди, та просить в задоволенні позову відмовити. Зокрема, слід звернути увагу, що кримінальне провадження розслідувалося та неодноразово слідчий доходив висновку про наявність підстав для закриття такого провадження. Востаннє це провадження закрито 02.07.2021 року і відповідна постанова не скасована.

Представником відповідача, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві, в судові засідання повторно не прибув, однак, цим відповідачем подано відзив на позову заяву, який до суду надійшов 02.01.2020 р. В даному відзиві вказано, що посилання позивача на підстави для відшкодування завданої шкоди, передбачені ст.1176 ЦК України, не обґрунтованими, оскільки дана норма передбачає відповідальність лише за шкоду, завдану фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Однак, вказаних підстав у даній справі не встановлено, адже сам позивач вказує, що йому завдано шкоду незаконною діяльністю правоохоронних органів, однак, не пов`язаною з випадками, які передбачені ч.1 ст.1176 ЦК України.

Тому позивач повинен довести на загальних підставах факти завдання йому шкоди. Однак, позивачем не надано жодних доказів про такі факти та про існування причинного зв`язку між незаконним діями органів, вказаних в ст.1176 КПК України, та завданою шкодою. Отже, відсутні підстави для відшкодування такої шкоди з Державного бюджету України. Тому керівник вказаного відповідача просить в задоволенні позову відмовити та справу розглянути у відсутності представника цього відповідача.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 19 Конституції України Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 36 Конституції України Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст. 130 КПК України шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльним посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю завдано шкоду, а на державу.

Згідно з правилами, передбаченими ст.1. Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

В статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» вказано, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1) постановлення виправдувального вироку суду;

1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно-розшуковими заходами, виникає у випадках, передбачених пунктом 1-1 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було розпочате кримінальне провадження за результатами цих заходів.

Положеннями ст.3 даного Закону передбачено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Однак, оцінивши підстави для відшкодування шкоди, зазначені у позовній заяві, на підставі наданих позивачем доказів суд доходить висновку, що вказані підстави є цілком відмінними від тих, які передбачені у статтях 1 та 2 вказаного Закону.

Так, позивач пов`язує факт неповернення заборгованості покупцем насіння за вищевказаним договором купівлі - продажу від 21.03.2005 року із безпідставним, на його думку, поверненням двічі відповідної господарської справи суддями Вищого господарського суду України на новий розгляд до суду першої інстанції, а також із зволіканням у здійсненні досудового розслідування прокуратурою м.Києва кримінального провадження по факту такої діяльності суддів. Вказана діяльність згідно з доводами позивача була спрямована виключно на умисне та тривале затягування касаційного перегляду та прийняття рішень, які перешкоджали вчасному набранню рішеннями суддів попередніх інстанцій, ухвалених на користь Інституту, законної сили, та зумовила факт визнання СТОВ АПК «Злагода» як покупця насіння, банкрутом без повернення заборгованості по оплаті насіння за цим договором, внаслідок чого Інститут опинився у складному матеріальному становищі, яке позбавило його фактичної можливості працювати, розвиватися та отримати протягом 2006-2011 років прибутку в розмірі 262 211 250 грн. від продажу насіння олійного маку загальною масою 209 769 тонн.

Однак, станом на 25.08.2022 р. відсутні будь-які відомості щодо встановлення ознак протиправності в діях цих суддів при касаційних переглядах рішень судів попередніх інстанції, ухвалених у зазваній вище господарській справі, а отже, відсутні вищевказані підстави для відшкодування завданої шкоди, в порядку, передбаченому Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Крім того, слід зазначити, що здійснюючи продаж вказаного насіння за договором від 21.03.2005 р. із розстроченням 80 % відсотків оплати за цей товар, Інститут як продавець взяв на себе всі ризики щодо можливого нездійснення покупцем вказаної оплати, керівництво Інституту могло передбачити ризик можливої неплатоспроможності цього покупця в майбутньому, а також ризик тривалих судових розглядів у разі виникнення спору за цим договором.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то в зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати слід компенсувати за рахунок держави відповідно до положень ч.6 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, статей 23, 1167, 1173. 1174, 1176 ЦК України, 130 КПК України, ст.1-3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», керуючись 259, 263-265, 273, 279, 352-354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

в задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , до прокуратури м. Києва, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про відшкодування 273 211 250 (двісті сімдесят три мільйони двісті одинадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень, в тому числі 39 000 000 (тридцять дев`ять мільйонів) гривень невиплачених роялті та 11 000 000 (одинадцять мільйонів) гривень відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю органу досудового розслідування, прокуратури м. Києва при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000043, внесеному до ЄРДР 03.12.2014 року, та зобов`язання щодо вжиття заходів з метою відшкодування винними посадовими особами Державному бюджету України розмірів зазначених виплат відмовити в зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05.09.2022 року.

Суддя Калинюк О. П.