Справа № 143/970/21
Провадження № 22-з/801/141/22
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 рокуСправа № 143/970/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Оніщука В.В.,

суддів: Медвецького С.К., Голоти Л.О.,

з участю секретаря судового засідання: Олійник Г.Є.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницького обласного управління,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 заяву ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Куцим Ростиславом Андрійовичем про постановлення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницького обласного управління про поділ спільного майна,

встановив:

В провадженні Вінницького апеляційного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницького обласного управління про поділ спільного майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником - адвокатом Куцим Ростиславом Андрійовичем на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 червня 2022 року.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 18 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Куцим Ростиславом Андрійовичем задоволено.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 червня 2022 року скасовано та постановлено нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна задоволено.

Визнано житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку за кадастровим номером :00:017:0053, площею 0,1 га, по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :00:017:0053, площею 0,1 га, по АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 11 656,25 грн, з яких 4 662,50 грн судовий збір за подання позовної заяви та 6 993,75 грн за подання апеляційної скарги.

22 серпня 2022 року представником ОСОБА_1 адвокатом Куцим Р.А. подано заяву про постановлення додаткового рішення щодо вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Вказана заява мотивована тим, що при постановленні рішення Вінницьким апеляційним судом не було вирішено питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу, а відтак заявник просить постановити додаткове рішення у вказаній справі, яким стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу за розгляд справи в розмірі 9 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав подану ним заяву про постановлення додаткового рішення щодо вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала подані нею заперечення на заяву про постановлення додаткового рішення.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява представника ОСОБА_1 адвоката Куцого Р.А. про постановлення додаткового судового рішення підлягає до задоволення частково, з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу необхідно виходити із положень статті 137 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, заява представника ОСОБА_1 про постановлення додаткового рішення подана у визначений законом строк.

Згідно вимог статті 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права

Суд апеляційної інстанції враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Представником позивача адвокатом Куцим Р.А. на підтвердження понесених витрат було надано: угоду з адвокатом на правничу допомогу від 01.09.2021, акт про надані послуги на професійну правничу допомогу адвоката, квитанцію до прибуткового касового ордера №008547 від 10.08.2022 про отримання адвокатом від ОСОБА_1 коштів у сумі 9 000 грн за надання правничої допомоги (а.с. 38, 39, 39 зворотня сторона).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).

Згідно з частиною п`ятою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).

Таким чином, зменшення судових витрат судом можливо лише за клопотанням іншої сторони.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Чернілевською Р.В. надано заперечення на заяву про постановлення додаткового рішення, у яких остання заперечувала щодо стягнення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, зокрема через порушення стороною позивача процедури, встановленої ст. 141 ЦПК України, а також завищення та абсолютну неспівмірність заявлених витрат складності справи та наданими адвокатом послугами, оскільки дана справа належить до категорії справ незначної складності і не потребує витрат великої кількості робочого часу адвоката для ознайомлення із законодавством, пошуку відповідної судової практики та написання процесуальних документів. Також представник відповідача зазначає про те, що в угоді позивача з адвокатом вказана сума 9 000 грн за надання послуг в суді першої інстанції, при цьому не зазначено розрахунок надання послуг в суді апеляційної інстанції, тому з метою розгляду питання про відшкодування витрат на правову допомогу представник позивача мав би звертатись ще під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Дослідивши доводи заяви та обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн є завищеними, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Так, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, оскільки вартість наданих адвокатом послуг, зокрема, таких як: ознайомлення з матеріалами замовника, надання вказівок для отримання додаткових доказів; подання додаткових матеріалів на вимогу суду, заяви про усунення недоліків не відповідають, складності цієї справи, критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумного розміру цих витрат.

Колегія суддів приймає до уваги заперечення представника відповідача в частині того, що усунення недоліків на виконання ухвали суду не можна вважати дією, яка б могла забрати велику кількість робочого часу адвоката, адже представником позивача на вимогу суду було надано лише документ, що підтверджує його повноваження.

Також колегія суддів погоджується з твердженням представника відповідача про те, що предметом позову є поділ спільного майна і фактично дана справа належить до категорії справ незначної складності, а відтак, не потребує витрат великої кількості робочого часу адвоката для ознайомлення із законодавством та пошуку відповідної судової практики.

Зважаючи на викладене вище та приймаючи до уваги те, що стягнення з відповідача витрат у заявленій сумі буде суперечити принципу розподілу таких витрат суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Решту витрат слід залишити за позивачем.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат, а відтак, враховуючи, що постановою суду апеляційної інстанції у даній справі постановлено нове рішення, позивач має право на подання заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Також колегія суду звертає увагу на те, що позивачем у позовній заяві було заявлено вимогу про стягнення з відповідача на її користь витрат на правничу допомогу, а також позовна заява містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат слід врахувати, що апеляційну скаргу задоволено, а рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено нове рішення про задоволення заявлених вимог, а відтак, з урахуванням наведеного вище, із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в сумі 6 000 грн, про що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України необхідно постановити додаткове судове рішення.

Керуючись ст. 270, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Куцим Ростиславом Андрійовичем про постановлення додаткового судового рішення у справі задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в сумі 6 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий: В. В. Оніщук

Судді: С. К. Медвецький

Л. О. Голота