Провадження №2/523/4177/22
У Х В А Л А

"05" вересня 2022 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Мурманова І.М., розглянувши позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» (, місце знаходження: м. Київ, вул. Столичне шосе, буд. 101-В, електронна пошта: ) про визнання недійсним попереднього договору, стягнення сплаченого авансу, інфляційних витрат, стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

Від імені та в інтересах ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою в порядку захисту прав споживачів подану через систему «Електронний суд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» про визнання недійсним попереднього договору, стягнення сплаченого авансу, інфляційних витрат, стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу, звернувся представник позивача адвокат Гончаров Віталій Миколайович.

В обґрунтування позовних вимог адвокат зазначив, що з метою придбання автомобіля позивач звернувся до відповідача, який запропонував укласти попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, Між сторонами 15.12.2021 року було укладено передній договір, за умовами якого сторони зобов`язались укласти основний договір у строк до 30.04.2022 р. На виконання умов попереднього договору позивач 15.12.2021 року сплатив відповідачу в якості завдатку 102 270 грн. 32 коп., в подальшому, 05.02.2022 року позивач перерахував кошти у розмірі: 87 286 грн. 15 коп., а всього 189 556 грн. 47 коп., що підтверджується платіжними дорученнями.

Представник зазначає, що відповідно до умов договору та з урахуванням оплати послуг, відповідач мав укласти з позивачем основний договір до 30.04.2022 року та передати йому автомобіль, однак, відповідач прострочив зобов`язання на 108 днів, умови договору не виконані.

На підставі викладеного представник позивача просить: визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу укладений 15.12.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Везем Шиппінг»; стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого авансу у розмірі: 189 556, 47 гривень; інфляційний витрат у розмірі: 12 557, 90 гривень; моральну шкоду у розмірі: 5 000 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі: 5 000 гривень.

Після надходження та реєстрації зазначеної заяви, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст. ст. 14, 33 ЦПК України.

Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте подана позовна заява викладеним вимогам не відповідає.

Відповідно ст.ст.1, 2 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до п.п. 2) п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Представник позивача при зверненні до суду з позовними вимогами зазначив, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, у якому не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, у частині 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Аналіз зазначених норм дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб, як споживачі, які звернулися з позовними вимогами про захист порушених справ, у переліку осіб, що мають пільги щодо сплати судового збору, установленому в статті 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів, а саме Законом України «Про захист прав споживачів».

Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються від майнового навантаження з метою захисту своїх порушених прав (частина третя стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №761/24672/15-ц від 19.06.2018р.

Разом з цим, позовна заява, окрім вимог щодо відновлення порушених прав споживача, містить також вимогу про стягнення моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 5 000,00 гривень.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону. Таким чином, споживачі звільнені від сплати судового збору за подання позову про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої лише внаслідок недоліків продукції, тобто в даному випадку позивач не звільнений від сплати судового збору відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» за вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №761/11472/15-ц.

Таким чином, за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому Законом.

Відповідно до Закону України Про судовий збір, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем судовий збір становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 вказаного Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2481 гривень.

Таким чином, 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 992,40 грн. (0,4 х 2481 гривень = 992,40), отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, що становить 992,40 грн., або надати докази на підтвердження звільнення від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір».

Крім іншого, подана позовна заява не відповідає вимогам ст.177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Так, звертаючись до суду, зазначений позов був поданий до суду електронною поштою та сформований в системі «Електронний суд».

З наданих документів вбачається, що представник позивача здійснив направлення документів на електронну адресу відповідача, що підтверджується квитанцією № 21542 від 31.08.2022 року.

Однак, у суду відсутні відомості на підтвердження того, що відповідач зареєстрований в Електронному кабінеті, як користувач ЄСІТС, а відтак, на виконання вимог п. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач/представник позивача має надати суду докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів до позовної заяви.

На підставі викладеного та відповідно до вимог ч.2 ст.185 ЦПК України, позивачу необхідно надати платіжне доручення щодо сплати судового збору в розмірі: 992,40 гривень, за платіжними реквізитами розміщеними на офіційному веб-сайті Суворовського районного суду м. Одеси (веб-сайт: https://sv.od.court.gov.ua) або документи на підтвердження звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, та на виконання вимог п. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України надати суду докази надсилання листом з описом вкладення копій поданих до суду документів до позовної заяви відповідачу у справі.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 8, 175, 177, 185, 353 ЦПК України, ст.ст. 1, 4, 6 Закону України «Про судовий збір», суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Везем Шиппінг» про визнання недійсним попереднього договору, стягнення сплаченого авансу, інфляційних витрат, стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків, який не перевищує десяти днів з дня вручення йому копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, з урахуванням вимог викладених в ухвалі суду, а саме:

-надати платіжне доручення про сплату судового збору у розмірі: 992,40 гривень, або надати докази на підтвердження обставин звільнення від сплати судового збору, відповідно до Закону України «Про судовий збір».

-надати суду докази надсилання листом з описом вкладення копій поданих до суду документів до позовної заяви відповідачу у справі.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала про залишення заяви без руху щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя: