Єдиний унікальний номер 725/4790/22
Номер провадження 2/725/675/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2022 року м. Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Федіна А.В., розглянувши заяву адвоката Никифорака В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Сторожинецького нотаріального округу Сирбу Людмила Борисівна про встановлення факту нікчемності правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року позивач через свого представника звернувся до суду з вище вказаним позовом та просив встановити факт нікчемності заповіту ОСОБА_3 , який був посвідчений приватним нотаріусом Сторожинецького нотаріального округу Сирбу Л.Б. 05.12.2018 року за реєстровим №1785; застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме позбавити ОСОБА_2 права на спадкування за заповітом квартири АДРЕСА_1 .

В подальшому, 13.09.2022 року до суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відповідачу вчиняти дії з відчуження у будь-який спосіб на корить третіх осіб нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , оскільки вважає, що не вжиття забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду про встановлення факту нікчемності правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

В обґрунтування вказаної заяви посилався на те, що спірна квартира відповідно до свідоцтва про право власності на житло належала ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Вважає, що на підставі оспорюваного заповіту складеного 05.12.2018 року відповідач може оформити право власності на вказану квартиру та відповідно намагатись її відчужити.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом другим ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

З системного аналізу вище вказаних норм законодавства в сукупності з правовою позицією Верховного суду у постанові 10 квітня 2019 року цивільній справі № 554/1893/17 та роз`ясненнями Пленуму Верховного суду України у постанові №9 від 22.06.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З долучених до матеріалів справи доказів вбачається, що спадкодавцю ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а/с 16).

З поданих позивачем до позовної заяви доказів не вбачається, що відповідач прийняв спадщину на підставі оспорюваного заповіту, зокрема відсутні відомості про належність йому на праві власності спірної квартири або частки у ній, яка належала спадкодавцю.

Так, заяву про забезпечення позову представником позивача було подано саме з метою не допустити до вирішення даного спору відчуження відповідачем спірної квартири, у разі оформлення права власності на неї ОСОБА_2 на підставі оспорюваного заповіту, про що зазначено у тексті заяви.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17.10.2018 року у справі №183/5864/17-ц, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Натомість, матеріали справи та обставини на які посилається представник позивача у заяві про забезпечення позову не містять відомостей того, що відповідач, набувши у власність спірну квартиру на підставі оспорюваного заповіту, вживає будь-яких заходів з метою її відчуження.

Слід також зазначити, що у відповідності до вимог ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд.

Оскільки матеріали справи не містять відомостей про прийняття відповідачем спадщини та належність йому на праві власності спірної квартири, відсутні підстави вважати, що останній може її відчужити, при цьому саме з метою недопущення відчуження спірної квартири на час розгляду даного спору судом представник позивача звернувся до суду з даною заявою.

Отже, припущення позивача про те, що відповідач може вживати заходи з метою відчуження спірної кватири не можна вважати обґрунтованими.

Окремо слід звернути увагу на те, що квартира про заборону відчуження якої просить позивач належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності, відомості про визначення часток співвласників в матеріалах справи відсутні. Вказана обставина також ставить під сумнів наявність підстав вважати, що відповідач може відчужити вказану квартиру в цілому, що в подальшому утруднить виконання судового рішення у випадку задоволення позову ОСОБА_1 .

У відповідності до вимог ч.1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, заявником не доведено необхідності застосування обраного ним способу забезпечення позову про встановлення факту нікчемності правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину шляхом накладення заборони відповідачу вчиняти дії з відчуження у будь-який спосіб квартири, частка в якій належала спадкодавцю.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 152, 153, 157, 258, 259, 260, 268, 353, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Сторожинецького нотаріального округу Сирбу Людмила Борисівна про встановлення факту нікчемності правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину шляхом накладення заборони відповідачу вчиняти дії з відчуження у будь-який спосіб на корить третіх осіб нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду в порядку визначеному главою першою розділу п`ятого ЦПК України або в той самий строк через Першотравневий районний суд м.Чернівці в порядку визначеному главою першою розділу п`ятого та п. 15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна