Справа № 301/2227/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" вересня 2022 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області
В особі головуючої судді Даруда І.А.
при секретарі Сатін Н.М.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засідання в м .Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки ,-
Відповідно до умов договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язання, умов кредитного договору, або умов цього договору Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.
При цьому п. 5.4 Договору іпотеки сторони визначили, що звернення стягнення здійснюється на підставі: - або рішення суду; - або виконавчого напису нотаріуса або шляхом продажу Іпотекодержателем предмета Іпотеки будь-якій-особі на підставі договору купівлі-продажу, згідно договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, домовленості сторін на передачу Іпотекодержателю право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється відповідно до Закону України «Про іпотеку».
У зв`язку з неповерненням відповідачем ОСОБА_2 позики у банку виникло право на звернення з позовом про захист порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
В добровільному порядку відповідач ОСОБА_3 відмовляється надати документи та вчинити дії, необхідні для реєстрації переходу права власності на предмет іпотеки, та тривалий час вживає заходи для уникнення відповідальності та ухиляється від виконання взятого на себе зобов`язання, вимоги ігноруються, а позика залишається не повернутою і зобов`язання по Основному договору не виконаним, що порушує майнові інтереси позикодавця.
Тобто, станом на день звернення з даним позовом в суд, право вимоги як за основним договором так за Договором іпотеки від Банку перейшло до ОСОБА_1 .Станом на 13.05.2022 року борг відповідача ОСОБА_2 становить 3 302 997,74 гривень.
У зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань та неповерненням позики позивач, вручив відповідачу ОСОБА_3 вимогу (іпотечне повідомлення) про усунення порушення зобов`язань, якою попереджено останнього, що у разі її невиконання позивачем буде подано позов до суду та вжито заходи щодо звернути стягнення на предмет іпотеки.
Дана вимога відповідачем ОСОБА_3 проігнорована, а позика не повернута, зобов`язання по основному договору залишаються не виконаними.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, а подала заяву, якою позов підтримала, просить його задовольнити, справу розглянути в її відсутність .
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, в якій проти позовних вимог не заперечили, просять справу розглянути в їх відсутність .
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Стаття 1046 Цивільного кодексу України , встановлює, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у й строк (термін).
В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.
В порушення взятих на себе зобов`язань за Основним договором та вимог статей 1046, 1049 ЦК України, відповідач не повернула отримані нею у якості позики кошти.
Відповідно до умов Договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язання, умов кредитного договору, або умов цього договору Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.
При цьому п. 5.4 Договору іпотеки Сторони визначили, що звернення стягнення здійснюється на підставі: - або рішення суду; - або виконавчого напису нотаріуса або шляхом продажу Іпотекодержателем предмета Іпотеки будь-якій-особі на підставі договору купівлі-продажу, згідно договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, домовленості сторін на передачу Іпотекодержателю право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється відповідно до Закону України «Про іпотеку».
У зв`язку з неповерненням відповідачем ОСОБА_2 позики у Банку виникло право на звернення з позовом про захист порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
В добровільному порядку відповідач ОСОБА_3 відмовляється надати документи та вчинити дії, необхідні для реєстрації переходу права власності на предмет іпотеки, та тривалий час вживає заходи для уникнення відповідальності та ухиляється від виконання взятого на себе зобов`язання, вимоги ігноруються, а позика залишається не повернутою і зобов`язання по основному договору не виконаним, що порушує майнові інтереси Позикодавця.
Тобто, станом на день звернення з даним позовом в суд, право вимоги як за основним договором так за Договором іпотеки від Банку перейшло до ОСОБА_1 .Станом на 13.05.2022 року борг відповідача ОСОБА_2 становить 3 302 997,74 гривень.
У зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань та неповерненням позики позивач, вручив відповідачу ОСОБА_3 вимогу (іпотечне повідомлення) про усунення порушення зобов`язань, якою попереджено останнього, що у разі її невиконання позивачем буде подано позов до суду та вжито заходи щодо звернути стягнення на предмет іпотеки.
Дана вимога відповідачем ОСОБА_3 проігнорована, а позика не повернута, зобов`язання по основному договору залишаються не виконаними.
Відповідно до ст. 572 ЦК України та ст. 1 Закону України Про заставу в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст, 575 ЦК України).
Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтями 611, 612 ЦК України, встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ст. 1, 3 Закону України «Про іпотеку», іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Згідно з ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є два або більше об`єкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно ст.37 Закону України Про іпотеку встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Відповідно до ст.55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно ст. 15, 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. 181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.
Нерухоме майно - магазин кафе з добудовою житлових приміщень знаходиться на земельній ділянці, яка згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 540154 від 11 грудня 2007 року належать відповідачу ОСОБА_3 .
В договорі іпотеки сторони погодили, що іпотека розповсюджується на всі приналежності Предмету іпотеки та на всі невід`ємні від майна поліпшення, складові частини та внутрішні системи, що існують на момент укладення цього Договору та виникнуть в майбутньому.
У ч.1, 2 ст. 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 89, 141, 247, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 541-543, 553, 554, 610, 611, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку», суд,
На рішення може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Закарпатського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення
Суддя : Даруда І.А.