УХВАЛА

Справа № 495/3782/22

Номер провадження 2-зз/495/28/22

30 серпня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Од еської області

у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Бучка В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву представника Малого колективного підприємства «Мрія-2» про скасування заходів забезпечення позову по справі №495/3782/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

21 липня 2022 року на адресу суду від представника заявника директора Малого колективного підприємства «Мрія-2» надійшла заява про скасування заходів забезпечення позову по зазначеній вище справі, застосованих ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.06.2022 року у вигляді накладення арешту на магазин змішаної торгівлі, загальною площею 1171,7 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 , до набрання законної сили рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Як вказує представник заявника, МКП «Мрія-2» не є учасником справи, однак, данною ухвалою порушуються права МКП «Мрія-2», тому, на думку заявника, суд з власної ініциативи повинен скасувати заходи забезпечення позову з наступних підстав.

Так, свою заяву представник заявника обгрунтовує наступним.

Як вказує представник заявника МКП «Мрія-2», відповідачка по даній справі ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тобто, даний позов не підсудний Білгород-Дністровському міськрайонному суду Одеської області.

Також, як вказує представник МКП «Мрія-2», саме МКП «Мрія-2» є власником магазину змішаної торгівлі, загальною площею 1171,7 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Дане нерухоме майно належить МКП «Мрія-2» на підставі Свідоцтва про право власності від 10.08.2010 року, зареєстроване в реєстрі 07.08.2013 року за № 2039898. Тривалий час між МКП «Мрія-2» та ОСОБА_2 тривають судові судові спори з приводу вказаного нерухомого майна, та , на даний час, як вказує представник МКП «Мрія-2», вказане нерухоме майно знаходиться у користуванні ОСОБА_2 незаконно, оскільки правові підстави визнання права власності на ОСОБА_2 (ухвала Київського районного суду м. Одеси у справі № 520/16134/19) є скасованою.

Окрім того, представник заявника вказує на той факт, що забезпечення обраних судом заходів забезпечення позову направлено на позбавлення та втручання у право власності МКП «Мрія-2».

В судове засідання представник заявника - Малого колективного підприємства «Мрія-2» - директор Караулан І.М. не з`явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, проте адвокат Гербей А.А., який діє в її інтересах, надав на адресу суду клопотання, згідно якого просив відмовити у задоволенні заяви заявника про скасування заходів забезпечення позову у зв`язку з її необґрунтованістю та безпідставністю, просить розглянути заяву за його відсутності.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у Постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін,а неможливістьвирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути заяву про скасування заходів забезпечення позову за відсутності інших учасників.

Дослідивши доводи заяви, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.06.2022 року було вжито заходів забезпечення позову по зазначеній вище справі у вигляді накладення арешту на магазин змішаної торгівлі, загальною площею 1171,7 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 , до набрання законної сили рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам та державним реєстраторам Міністерства юстиції України, проводити будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єкту нерухомого майна, стосовно об`єкта будівлі магазину змішаної торгівлі літ. Б, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 , до набрання законної сили рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Так, в обгрунтування своєї заяви, представник заявника МКП «Мрія-2» посилається на той факт, що відповідачка по справі ОСОБА_2 прописана та проживає у м. Одеса, тобто даний позов не є підсудним Білгород-Дністровському міськрайонному суду Одеської області.

Згідн ч. 1 статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Матеріали справи містять довідку, видану СПД ОСОБА_3 , згідно якої ОСОБА_2 та СПД ОСОБА_3 уклали договір оренди щодо житлового приміщення за адресою : АДРЕСА_3 строком з 02.10.2021 року по 02.10.2022 року. Отже, станом на дату звернення позивачки до суду з даним позовом та станом на момент розгляду даного клопотання про скасування заходів забезпечення позову, місцем перебування відповідачки є: АДРЕСА_3 . Будь-яких інших даних щодо місця перебування відповідачки стороною заявника суду не надано, клопотань щодо витребування таких відомостей до суду не надходило.

Судом, під час ухвалення зазначеної вище ухвали було з`ясовано правову сутність правовідносин, які виникли між сторонами по справі, тобто, що між сторонами дійсно існує спір щодо виконання боргових зобов`язань за Договором позики, укладеного між сторонами 01.02.2021 року на суму 100000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті на момент укладання договору складає 2 800 000,00 грн., що підтверджується копією боргової розписки, яка міститься в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_2 зобов`язання за зазначеним вище договором позики станом на теперішній час не виконала.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №302394345 від 09.06.2022 року, відповідачці ОСОБА_2 належить на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 07.08.2019 року право власності на магазин змішаної торгівлі, загальною площею 1171,7 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, що стосується посилання представника заявника на факт того, що МКП «Мрія-2» є власником спірного нерухомого майна, то, згідно вищевказаної Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно від 09.06.2022 року, саме ОСОБА_2 є власником спірного нерухомого майна, а даних щодо скасування права власності за ОСОБА_2 на магазин змішаної торгівлі заявником суду не надано.

Також, представник заявника МКП «Мрія-2» посилається на наявність у відповідачки іншого нерухомого майна, однак, відомостей щодо іншого нерухомого або рухомого майна, яке належить на праві власності відповідачці ОСОБА_2 , представником заявника МКП «Мрія-2» суду не надано, в матеріалах справи такі дані відсутні, клопотань щодо витребування таких відомостей суду заявлено.

Таким чином, суд звертає увагу сторін, що всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, представником заявника Малого колективного підприємства «Мрія-2» не надано будь-яких належних та допустимих доказів, що відповідачка ОСОБА_2 має будь-яке інше майно, на яке може бути накладено арешт у якості забезпечення позову.

Що стосується посилання представника заявника МКП «Мрія-2» на той факт, що вказана ухвала про забезпечення позову направлена на позбавлення та втручання у право власності МКП «Мрія-2», суд зазначає, що, згідно наданих сторонами доказів, власником спірного нерухомого майна на моменр розгляду данного клопотання є ОСОБА_2 , а застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту з забороню подальшого відчудження жодним чином не перешкоджає власнику цього майна користуватись ним, здавати його в оренду та отримувати прибуток, тобто здійснювати господарську діяльність.

При вирішенні питання про забезпечення позову судом беруться до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

Необхідність забезпечення позову має відповідати вимозі пропорційності втручання у право особи цілям, яких потрібно досягти. З одного боку перед судом стоїть завдання гарантувати конституційний та міжнародно-правовий принцип обов`язковості судового рішення в тому, що стосується його виконання, а з іншого повага до права особи мирно володіти своїм майном. Таким чином, метою тесту пропорційності є встановлення способу та ступеню обмеження особи у реалізації його права; до яких саме негативних наслідків призведе таке обмеження, покладене на цю особу.

Не існує вичерпного переліку факторів, які мають бути враховані під час оцінювання судом необхідності вжиття заходів забезпечення позову. Ці фактори можуть змінюватись, залежно від фактичних обставин справи та характеру відповідного втручання.

Зокрема, при дослідженні питання про відповідність забезпечення позову вимозі пропорційності суд має здійснити оцінку доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обгрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання судового рішення в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також необхідно звернути увагу на положення ч. 2 ст.80 та ст.89 ЦПК України, відповідно до яких цивільному судочинству загалом, та питанню забезпечення позову зокрема, притаманний стандарт доведення «внутрішнє переконання судді».

Таким чином, вимоги цивільного процесуального законодавства щодо доведення певних фактів як підстав для вжиття заходів забезпечення позову вказують на необхідність їх вжиття у тому випадку, коли наявні в матеріалах справи докази скоріше вказують на ймовірність настання певних обставин, ніж на протилежний висновок.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Такі висновки викладені впостанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року справа №320/3560/18 (провадження №61-5051св19).

Суд вважає, що стороною позивачки ОСОБА_1 було доведено належними та допустимими доказами те, що відповідачкою ОСОБА_2 можуть вчинятися дії щодо відчуження належного їй нерухомого майна, що ускладнить та унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог позивача.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Згідно ч. 7 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи .

Суд враховує, що на теперішній час позовна заява перебуває на стадії підготовчого судового розгляду, а матеріали справи не містять в собі об`єктивних доказів того, що потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

На думку суду, скасування заходів забезпечення позову, на теперішній час, може, в залежності від прийнятого судового рішення, утруднити його виконання, або зробити виконання судового рішення неможливим.

Так, суд звертає увагу сторін, що всупереч статті 81 ЦПК України, представником заявника МКП «Мрія-2» не надано суду достатніх та допустимих доказів та обгрунтування підстав неохідності скасування застосованих судом заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст.158 ЦПК України, відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Таким чином, суд вважає заяву представника заявника МКП «Мрія-2» про скасування заходів забезпечення позову передчасною та необгрунтованою, та розяснює заявнику у випадку настання обставин та наявності правових підстав для скасування заходів забезпечення позову його право на звернення до суду з аналогічним клопотанням.

Керуючись ст.ст. 158,197 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Малого колективного підприємства «Мрія-2» про скасування заходів забезпечення позову з ініціативи суду по справі №495/3782/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст даної ухвали виготовлено 31.08.2022 року.

Суддя Шевчук Ю.В.