Справа № 615/920/22
Провадження № 2-о/615/31/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря судового засіданні Партола О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Валки Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Валківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

встановив:

08.09.2022 заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в психоневрологічному інтернаті м. Куп`янськ Харківської області на тимчасово окупованій території України, непідконтрольній українській владі.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що був опікуном недієздатної ОСОБА_2 , але зареєструвати її смерть у відділі ДРАЦС на підставі виданої довідки про смерть не може, оскільки такий документ не відповідає формі, встановленій законодавством України для проведення державної реєстрації смерті, тому вирішити дане питання в позасудовому порядку неможливо.

У відповідності до ч.2 ст.317 ЦПК України справу розглянуто невідкладно, про що повідомлені сторони у справі, які не заперечували проти судового розгляду за їх відсутності.

Заявник надав клопотання про розгляд заяви за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Представник третьої особи Губський І. надав заяву про розгляд справи за відсутності представника установи. Просив ухвалити рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Дослідивши надані докази, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що за заявою ОСОБА_1 рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.12.1995 у справі №2-1577 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатною.

Рішенням виконавчого комітету Фрунзенської районної ради народних депутатів м. Харкова №229/31 від 19.12.1998 над ОСОБА_2 встановлено опіку та призначено ОСОБА_1 опікуном.

Як вбачається із лікарського свідоцтва про смерть №155 від 17.06.2022, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в психоневрологічному інтернаті м. Куп`янськ Харківської області, причина смерті атеросклеротичний кардіосклероз.

За повідомленням Валківського відділу ДРАЦС у Богодухівському районі Харківської області СМУМЮ (м. Харків) №1019/24.2-12 від 02.09.2022, відділ не може здійснити державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 на підставі лікарського свідоцтва про смерть №155 від 17.06.2022, виданого Амбулаторією загальної практики сімейної медицини м. Куп`янськ КНП «Куп`янський центр первинної медичної допомоги» Куп`янської міської ради Харківської області, оскільки його видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, в зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду.

Ст.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Як передбачено ч.1 ст.18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Зі змісту ч.2,3 ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В окремому провадженні суд, зокрема, розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (ст.315 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Із практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка згідно українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, яка викладена у висновках ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «laizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), першочерговим завданням щодо прав передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих та такій території органів влади.

Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

З огляду на викладене, встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідне для державної реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть на території України.

На сьогоднішній час лікарське свідоцтво про смерть, видане на тимчасово окупованій території не є підставою для реєстрації смерті ОСОБА_2 на території України, тому заявник позбавлений можливості зареєструвати її смерть іншим способом.

На підставі викладеного, суд доходить висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть, видане державним органом України.

Керуючись ст.ст.265-272 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в психоневрологічному інтернаті м. Куп`янськ Харківської області на тимчасово окупованій території України, непідконтрольній українській владі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення підлягає негайному виконанню, апеляційне оскарження не зупиняє його виконання.

Повне судове рішення складено 09.09.2022.

Суддя А.П. Токмакова