Справа № 521/7145/22
Провадження 2/521/3018/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 року Малиновський районний суд м. Одесі в складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Кусяк О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець Одеського міського нотаріального округу Щербаков Юрій Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець Одеського міського нотаріального округу Щербаков Юрій Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та просить суд визнати виконавчий напис № 14743 від 04.11.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 1912336,92грн., таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.10.2007р. між нею та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» був укладений кредитний договір №014/1581/81/05497, за умовами якого їй було надано кредит в сумі 239000 дол.США, що еквівалентно 1206950грн. на строк до 11.10.2027р. під 12,5% річних.

В липні 2009р. ВАТ «Ерсте Банк» подав до неї позов про стягнення кредитної заборгованості за вищевказаним кредитним договором в сумі 250659дол.США, що станом на 16.06.2009р. складало 1907871,70грн. Заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 13.11.2009р. з відповідача на користь ВАТ «Ерсте Банк» було стягнуто 1907871,70грн. Цим рішенням було встановлено, що 16.01.2009р. на адресу відповідача було направлені письмові претензії щодо погашення боргу, які залишилися без відповіді та що ОСОБА_1 з лютого 2008 року не виконує зобов`язання за кредитним договором №014/1581/81/05497 від 12.10.2007р.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 11.01.2013р. ПАТ «Ерсте Банк», яке є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк», було замінено на стягувача ТОВ «Кредекс Фінанс» у праві вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №014/1581/81/05497. Таким чином, судом встановлено, що АТ «Ерсте Банк» скористалося своїм правом на дострокове витребування заборгованості за кредитним договором №014/1581/81/05497 від 12.10.2007р. в повному обсязі в порядку ст.1050 ЦК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 23.01.2014р. проведено заміну стягувача у виконавчому провадженні про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 в розмірі 1907871,70грн. з ПАТ «Ерсте Банк» на стягувача ТОВ «Торін Груп»., якому згідно ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 12.05.2014р. видано дублікат виконавчого листа.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною вчинений виконавчий напис № 14743 від 04.11.2021 року за кредитним договором №014/1581/81/05497 від 12.10.2007р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суми боргу в розмірі 1911836,92грн. Зі змісту цього наказу вбачається, що правонаступником усіх прав і обов`язків АТ «Ерсте Банк» за кредитним договором №014/1581/81/05497 від 12.10.2007р. було АФ «Фідобанк», яке в свою чергу на підставі договору №2 про відступлення прав вимоги від 06.06.2014р. уступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія Вендор», а ТОВ «Фінансова компанія Вендор» на підставі договору №25122019-ВР/ПК від 25.12.2019р. уступило право вимоги ТОВ «Профіт Кредит», яке на підставі договору №11-12/20 від 11.12.2020р. уступило право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал». 29.04.2013р. АТ «Ерсте Банк» змінило назву на ПАТ «Фідокомбанк», а в подальшому з 30.10.2013р. на ПАТ «Фідобанк». Таким чином ПАТ «Фідобанк» не могло укладати з ТОВ «Фінансова компанія Вендор» договір №2 про відступлення прав вимоги від 06.06.2014р. в частині боргу ОСОБА_1 за кредитним договором №014/1581/81/05497 від 12.10.2007р., оскільки АТ «Ерсте Банк» зверталося до суду з клопотанням, яке було задоволено судом, щодо заміни АТ «Ерсте Банк» на стягувача ТОВ «Кредекс Фінанс», у праві вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №014/1581/81/05497 від 12.10.2007р. ще на початку 2013р. Таким чином банківська установа двічі відступила право вимоги за кредитним договором №014/1581/81/05497 спочатку ТОВ «Кредекс Фінанс», правонаступником є ТОВ «Торін груп», вдруге ТОВ «Фінансова компанія Вендор» 06.06.2014р., правонаступником якої були ТОВ «Профіт Кредит» з 25.12.2019р. та ТОВ «Ведикт Капітал» з 11.12.2020р. Таким чином ТОВ «Кредекс Фінанс», яке на у 2018р. змінило назву на ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором №014/1581/81/05497 від 12.10.2007р. та відступило 05.10.2012р. право вимоги ТОВ «Торін груп», а отже ТОВ «Вердикт Капітал не є належним стягувачем у справі.

Постановою приватного виконавця Одеського міського нотаріального округу Щербаковим Ю.С. відкрито виконавче провадження ВП №67945703 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» боргу в розмірі 1911836,92 грн.

При вчиненні виконавчого напису, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. не переконалася у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, позивач не була повідомлена про те, що стягувачем є ТОВ «Вердикт капітал», вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від ТОВ «Вердикт Капітал» чи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни не отримувала. Вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови №662, яка вже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Сторони та треті особи в судове засідання не з`явилися, сповіщені належним чином.

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що він заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 12.10.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №014/1581/81/05497, за умовами якого був наданий кредит в сумі 239000,00 доларів США, що еквівалентно 1206950,00 грн. за курсом НБУ, який позичальник зобов`язується повернути до 11.10.2027 року та сплатити проценти за його користування в розмірі 12,5 % річних.

02.07.2009р.. ВАТ «Ерсте Банк» звернулося до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/1581/81/05497 в розмірі 250659,76 доларів США, що до офіційного курсу НБУ станом на 16.06.2009 року складає 1907871,70 грн.

Заочним рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 13.11.2009 року по цивільній справі №4347/09 за позовом ВАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/1581/81/05497 було стягнуто з відповідача ОСОБА_1 в розмірі 1907871,70 грн. Судом було встановлено, що 16.01.2009 року на адресу відповідачки були направлені письмові претензії щодо погашення боргу за вищевказаним кредитним договором, залишені без відповіді, що ОСОБА_1 з лютого 2008 року не виконує свої зобов`язання за кредитним договором №014/1581/81/05497 від 12.10.2007 року, тому у неї виникли обов`язки перед позивачем по сплаті заборгованості в розмірі 1907871,70 грн.

05.12.2012 року між АТ «Ерсте Банк», що є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк», та ТОВ «Кредекс Фінанс» був укладений Договір відступлення права вимоги №11/6/6.2.0.0.0/38, згідно якому відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором 014/1581/81/05497 від 12.10.2007 року. Відповідно до Договору відступлення права вимоги ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло прав кредитора.

АТ «Ерсте Банк» звернулось до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі №4347/09 за позовом ВАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/1581/81/05497 від 12.10.2007 року на ТОВ «Кредекс Фінанс».

Ухвалою Суворовського районного суду від 11.01.2013 року по справі №523/215/13- ц заяву ПАТ «Ерсте Банк» задоволено, замінено стягувана АТ «Ерсте Банк» на стягувача ТОВ «Кредекс Фінанс» у праві вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №014/1581/81/05497.

Отже, судовими рішеннями по цивільним справам №2-4347/09 та №523/215/13-ц, що набрали законної сили, встановлено, що АТ «Ерсте Банк» скористалось своїм правом на дострокове витребування заборгованості за кредитним договором №014/1581/81/05497 від 12.10.2007 року в повному обсязі в порядку ст. 1050 ЦК України, а після цього звернулось до суду з клопотанням заміни ПАТ «Ерсте Банк» на стягувана ТОВ «Кредекс Фінанс» у праві вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №014/1581/81/05497.

Ухвалою Суворовського районного суду від 23.01.2014 року по справі №523/18503/13-ц заяву ТОВ «Торін груп» про заміну стягувача задоволено, проведено заміну стягувача у виконавчому провадженні про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 в розмірі 1907871,70 грн.

Зазначеним судовим рішенням було встановлено, що 05.10.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Торін Груп» було укладено договір відступлення права вимоги №01/10-12, за яким ТОВ «Торін груп» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №014/1581/81/05497.

Ухвалою Суворовського районного суду від 12.05.2014 року по справі №523/5786/14-ц заяву ТОВ «Торін Груп» задоволено, видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі №4347/09 за позовом ВАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою. О.М. вчинений 04.11.2021 року виконавчий напис за кредитним договором №014/1581/81/05497 від 12.10.2007 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" суми боргу в розмірі 1911836,92 грн.

Зі змісту виконавчого напису вбачається, що правонаступником усіх прав і обов`язків АТ «Ерсте Банк» за кредитним договором №014/1581/81/05497 від 12.10.2007 року було АТ «Фідобанк», яке у свою чергу, на підставі Договору №2 про відступлення прав вимоги від 06.06.2014 року уступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія Вендор». TOB «Фінансова компанія Вендор» на підставі Договору №25122019-ВР/ПК від 25.12.2019 року уступило право вимоги ТОВ «Профіт Кредит», яке на підставі Договору №11-12/20 від 11.12.2020 року уступило права і обов`язки ТОВ «Вердикт Капітал».

29.04.2013р. АТ «Ерсте Банк» змінило назву на ПАТ «Фідокомбанк», потім з 30.10.2013 року на ПАТ «Фідобанк».

Таким чином ПАТ «Фідобанк» не могло укладати з ТОВ «Фінансова компанія Вендор» Договір №2 про відступлення прав вимоги від 06.06.2014 року в частині боргу ОСОБА_1 за кредитним договором №014/1581/81/05497, оскільки АТ «Ерсте Банк» зверталось до суду з клопотанням, яке судом було задоволено, щодо заміни АТ «Ерсте Банк» на стягувача ТОВ «Кредекс Фінанс» у праві вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №014/1581/81/05497 ще на початку 2013 року.

Отже судом встановлено, що банківська установа двічі відступила право вимоги за кредитним договором №014/1581/81/05497: спочатку ТОВ «Кредекс Фінанс», правонаступником якої є ТОВ «Торій груп», що встановлено судовими рішеннями по справам №523/215/13-ц, №523/18503/13-ц, №523/5786/14-ц; вдруге ТОВ «Фінансова компанія Вендор» 06.06.2014 року, правонаступником якої були ТОВ «Профіт Кредит» з 25.12.2019 року, та ТОВ «Вердикт Капітал» з 11.12.2020 року.

Таким чином, ТОВ «Кредекс Фінанс», яке змінило у 2018 році назву на ТОВ «Вердикт Капітал», набуло права вимоги за кредитним договором №014/1581/81/05497 від 12.10.2007року та відступило 05.10.2012 року право вимоги ТОВ «Торін Груп», а отже ТОВ «Вердикт Капітал» не тримало права будь-якої вимоги за кредитним договором №014/1581/81/05497, оскільки право такої вимоги належить виключно ТОВ «Торін Груп», що постановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили та встановлюють фактичні обставини, що мають преюдиціальне значення на користь ТОВ «Торін Груп».

З 20.12.2021 року приватним виконавцем Одеського виконавчого округу Щербаковим Юрієм Сергійовичем відкрито виконавче провадження ВП №67945703 на користь стягувача ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" з боржника ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 1911836,92 грн.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.

Отже, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для вчинення виконавчого напису стягувачем подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У постанові Верховного Суду від 13.10.2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження №61-17750св20) суд зазначив, що дійсно, на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Суд дійшов висновку, що відсутність доказів направлення позичальником листа - вимоги про повернення боргу та отримання боржником такого листа порушує встановлену законом процедуру стягнення боргу за договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса, яка не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не бере, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

У постанові Верховного Суду від 27.08.2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Повідомлення, надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Стягувачем ТОВ "Вердикт Капітал" не повідомлений належним чином боржник ОСОБА_1 , шляхом направлення письмової вимоги про усунення порушення, оскільки жодних повідомлень поштовим або іншим зв`язком боржник на свою адресу не отримував, а зазначена у виконавчому написі адреса реєстрації боржника: АДРЕСА_1 , не відповідає дійсному місцю реєстрації і перебування позивача.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 року по справі №6- 887цс17, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувана на стягнення грошових сулі або витребування від боржника майна.

При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача , за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності-це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем . Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

ОСОБА_1 будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від ТОВ «Вердикт Капітал» чи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни не отримувала, що підтверджується матеріалами справи.

Позивач не була проінформована про існування заборгованості та її розмір, чим була позбавлена права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення банку чи нотаріусу.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за ЗО днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17, Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 15.01.2020 у справі №305/2082/14-ц.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначено, що відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13- ц (№14-154цс18) зазначено, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позик поза межами строку дії договору.

Отже, наявне судове рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 13.11.2009 року по цивільній справі №4347/09 за позовом ВАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/1581/81/05497, за яким було стягнуто з відповідача ОСОБА_1 в розмірі 1907871,70грн..

Таким чином, у зв`язку із достроковим витребуванням кредитором заборгованості за кредитним договором №014/1581/81/05497 в судовому порядку в повному обсязі в 2009 році, строк дії договору змінився.

В той же час приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною у виконавчому написі від 04.11.2021 року зазначено наступне:

-Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів.

-Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.12.2020 року по 26.05.2021 року.

-Сума заборгованості за кредитним договором №014/1581/81/05497 від 12.10.2007 року становить 1911836,92 грн. з яких:

-Заборгованість за процентами та комісією за період з 11.12.2020 року по 26.05.2021 року становить 446877,33 грн.;

-Заборгованість за сумою кредиту за період з 11.12.2020 року по 26.05.2021 року становить 1464959,59 грн.

Отже, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалась належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.

У виконавчому написі від 04.11.2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. зазначено, що стягнення проводиться на підставі п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості».

Таким чином, постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014 року, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Відтак вказана норма «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» застосуванню не підлягала, оскільки була визнана незаконною та нечинною.

З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172 в редакції від 29.11.2001, яка не передбачала стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса на підставі кредитного договору.

Аналогічну правову позицію щодо виконавчого напису було висловлено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 29.01.2019 року у справі № 910/13233/17.

Таким чином, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови №662, яка вже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду №201/11696/16- ц від 10.04.2019 року.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

У постанові від 06.05.2020 року по справі №320/7932/16-ц Верховний Суд зазначив, що вчинення виконавчого напису полягає у посвідченні права стягувана на стягнення коштів або витребування майна. Таке право, як і безспірна заборгованість повинні існувати на момент звернення до нотаріуса. Сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору щодо боргу. Боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами).

Верховний Суд у постанові від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Згідно з правовим висновком, викладеним в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17 (провадження №12-5гс21), укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 992,40 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст.15, 16, 18, 1048, 1050 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.76-81, 83, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець Одеського міського нотаріального округу Щербаков Юрій Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 14743 від 04.11.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, про стягнення з стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» боргу в розмірі 1911836,92грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (6, місцезнаходження: 04053, м.Київ, вул..Кудрявський узвіз, буд.5-Б) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 1488,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 09 вересня 2022 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН