Ухвала

16 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 203/284/17

провадження № 61-8659ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, третя особа - ОСОБА_4 та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності, стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2022 року особа, яка не приймала участі у справі, ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду 26 жовтня 2021 року у вказаній вище справі. В касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржену постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У клопотанні, яке містить касаційна скарга, ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження, з посиланням на те, що він не є стороною у справі, тому жодних судових рішень у зазначеній справі на свою адресу не отримував. Про наявність оскаржуваної постанови апеляційного суду йому стало відомо лише 18 серпня 2022 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому вважає, що строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду 26 жовтня 2021 року підлягає поновленню, оскільки був пропущений з поважних причин.

Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Пунктом 3 частини другої статті 392 ЦПК України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

У порушення пункту 3 частини другої та пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 та її місце проживання чи перебування.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно уточнити редакцію касаційної скарги, в якій зазначити ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 та її місце проживання чи перебування.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Заявник оскаржує постанову Дніпровського апеляційного суду 26 жовтня 2021 року, яка ухвалена за наслідками розгляду первісного та зустрічного позовів.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.

Отже, за змістом норм Закону України «Про судовий збір», якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то якщо заявник не згоден із таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.

Позовна вимога за первісним позовом є поділ майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю, а за зустрічним позовом - про визнання майна особистою приватною власністю та стягнення грошової компенсації.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом) судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позову стосовно вимог майнового характеру, оскільки неможливо встановити вартість спірного майна.

Таким чином, заявнику необхідно самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги, підтвердивши його розмір належними доказами (зокрема, позовна заява з визначеною ціною позову станом на день її подання, зустрічна позовна заява з визначеною ціною позову станом на день її подання, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості нерухомого майна) та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, з урахуванням вартості нерухомого майна. На підтвердження сплати судового збору суду необхідно надати документ, що підтверджує його сплату.

Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; символ звітності банку - 207.

Частиною другою статті 393 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникові строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року залишити без руху.

Надати заявникові для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко