ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5169/22 Справа № 185/9612/21 Суддя у 1-й інстанції - Головін В.О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Деркач Н.М., Красвітної Т.П.

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року, яке ухвалено суддею Головіним В.О. в місті Павлоград, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти, на утримання повнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, на весь час навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років.

В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідач є батьком ОСОБА_3 . На даний час син є студентом першого курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти факультету міжнародних економічних відносин та туристичного бізнесу Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, денної форми навчання. Відповідач добровільно кошти на навчання надавати відмовляється, тому позивач звернулася до суду.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання- задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з 16 листопада 2021 року на весь час навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Рішення в частині місячного платежу аліментів допущено до негайного виконання .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, не з`ясував хто має бути належним позивачем по справі, оскільки його син ОСОБА_3 , навчаючись у Харківському національному університеті ім. В.Н. Каразіна, проживає у гуртожитку вказаного вище учбового закладу, тобто не проживає разом з позивачкою, а тому в розумінні ст. 199 СК України, ОСОБА_1 не може бути позивачем по справі.

Вважає, що визначений судом першої інстанції не відповідає вимогам СК України, так як відповідно до судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2018 року у справі № 185/463/18 з ОСОБА_2 стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.01.2018 року та до досягнення повноліття дітей.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 14)

Повнолітній син сторін, ОСОБА_4 , відповідно Довідки № 1493 від 25.08.2021 року, є студентом І курсу денної форми навчання Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна. (а.с.19)

Суд, задовольняючи позов виходив з того, що син сторін, який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а відповідач має матеріальну можливість надавати таку допомогу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно наявності правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання повнолітнього сина на період навчання, проте, не може погодитися із визначеним судом першої інстанції розміром стягнутих аліментів та кінцевим періодом стягнення аліментів, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Тобто, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки син сторін, після досягнення повноліття, продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має матеріальну можливість надавати йому таку допомогу, наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання.

Однак, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина та кінцевий термін стягнення аліментів, суд першої інстанції не врахував, що згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, суд першої інстанції не врахував, що з відповідача, відповідно до судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2018 року у справі № 185/463/18, на момент звернення до суду з даним позовом, стягуються на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.01.2018 року та до досягнення повноліття дітиною.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Колегія суддів, враховуючи матеріальний стан відповідача, з якого відповідно до судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2018 року у справі № 185/463/18, на час звернення позивача з даним позовом до суду, стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.01.2018 року до досягнення повноліття, що має істотне значення для справи, вважає, що відповідач, з урахуванням матеріального стану та стану має матеріальну можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно.

Доводи апеляційної скарги про те, що належним позивачем по справі має бути син ОСОБА_4 , так як навчаючись у Харківському національному університеті ім. В.Н. Каразіна, син проживає у гуртожитку вказаного вище учбового закладу, тобто не проживає разом з позивачкою, а тому в розумінні ст. 199 СК України, ОСОБА_1 не може бути позивачем по справі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки син позивача мешкає у гуртожитку у зв`язку з навчанням, тимчасово. Зареєстрований постійно за місцем позивача.

З урахуванням рівності обов`язків батьків з утримання дитини сума матеріального забезпечення ОСОБА_4 в разі зменшення аліментів до вищевказаного розміру не порушить право дитини на гідний рівень життя.

У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшивши цей розмір з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 16 листопада 2021 року, та змінити кінцевий термін стягнення аліментів до закінчення навчання, тобто до 01.07.2024 року.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 рокузмінити в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшивши цей розмір з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця.

Рішення суду змінити в частині визначення кінцевого терміну стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши кінцевий термін до 01.07.2024 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_5 23 років.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 05 вересня 2022 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Н.М. Деркач

Т.П.Красвітна