НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 серпня 2022 рокуСправа № 322/232/21

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Губанова Р.О.,

секретар судового засідання Блажко О.П.,

за участю: представника позивача - адвоката Кравченка В.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договорів оренди, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.

Короткий зміст позовних вимог, рух справи.

До Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов зазначений цивільний позов, в якому позивач просив суд:

припинити шляхом розірвання договір оренди від 2010 року, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 7,2327 гектарів кадастровий №:10:006:0017 розташовану на території Софіївської сільської ради, Новомиколаївського районну, Запорізької області та зареєстровану в ЗРФ центр ДЗК 23.02.2010, договір оренди від 2013 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 7,2328 гектарів кадастровий №:10:006:0016 розташовану на території Софіївської сільської ради, Новомиколаївського району, Запорізької області та зареєстровану в реєстраційній службі 19.09.2013, в зв`язку з систематичною несплатою орендної плати за всі роки;

витребувати земельні ділянки з чужого незаконного володіння;

відшкодувати на його користь з ОСОБА_2 розмір сплаченого ним судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначено таке.

В 2010 році між позивачем та відповідачем по справі, укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 7,2327 гектарів кадастровий №:10:006:0017, терміном на 49 років. Договір пройшов державну реєстрацію 23.02.2010.

В 2013 році між позивачем та відповідачем, укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 7,2328 гектарів кадастровий №:10:006:0016, терміном на 49 років. Договір пройшов державну реєстрацію 19.09.2013.

Примірники договорів оренди йому видані не були.

З моменту укладення договорів оренди, він жодного разу не отримував орендну плату і не підписував жодної накладної на отримання ним орендної плати.

Посилаючись положення ст.ст.15, 17, 31, 34 Закону України «Про оренду землі» ст.ст. 203, 207, 215, 237 ЦК України, висновки викладені в постановах Верховного Суду від 31 липня 2020 року справа №9479/1073/18, від 1 липня 2020 року справа №183/3653/16, від 6 березня 2019 року справа №183/262/17, позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою судді від 31.03.2021 відкрито провадження у справі призначено підготовче засідання.

15.04.2021 на позовну заяву представником відповідача подано відзив, зі змісту якого випливало, що орендна плата була сплачена ним у повному обсязі повіреній орендодавця (позивача) за довіреністю ОСОБА_3 .

Посилаючись положення ст.ст.237, 239, 244, 531, 533 ЦК України просив відмовити у задоволенні позову.

Представником позивача було уточнено позовну заяву в частині дати укладання (фактично підписання) договорів. Предмет і підстави позову не змінювались.

В рамках підготовчого провадження сторонами суду були надані: копії: витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки з кадастровими номерами :10:006:0017 і :10:006:0016, кадастрових планів цих земельних ділянок, витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого і нерухомого майна, державного акту на право приватної власності на землю від 30.07.2004, довіреностей ОСОБА_1 на ОСОБА_3 від 25.12.2009 (щодо земельної ділянки з кадастровим номером :10:006:0017) і 01.02.2010 (щодо земельної ділянки з кадастровим номером :10:006:0016), розрахунку орендної плати від 19.09.2013, розписок про отримання орендної плати від 25.12.2009 і 19.09.2013, свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 з ОСОБА_3 , довіреності ОСОБА_1 на ОСОБА_4 від 18.03.2021 (зокрема щодо представництва в судах); оригінали розрахунку орендної плати від 19.09.2013, розписок про отримання орендної плати від 25.12.2009 і 19.09.2013; копії: договору оренди землі від 27.02.2013, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, договору оренди земельної ділянки від 25.12.2009.

Ухвалою Новомиколаївського районного суду від 24.05.2021, яка залишена без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 06.07.2021, було задоволено клопотання представника позивача, призначено у цій справі судово-технічну експертизу, зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

08.12.2021 до суду надійшов висновок експертів №4158/4159/4160/4161-21 від 29.10.2021 Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, зі змісту якого випливало що відповісти на питання поставлені на вирішення експертизи не виявлося можливим.

Ухвалою судді від 13.12.2021 провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 30.12.2021 було задоволено клопотання представника позивача, призначено у цій справі судову фізико-хімічну експертизу давності виконання документів, надано експертам дозвіл на часткове знищення тексту, який буде досліджуватись., зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 26.04.2022 ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 30 грудня 2021 року у цій справі скасовано в частині надання дозволу на часткове знищення тексту, який буде досліджуватись, та відмовлено в наданні дозволу.

22.06.2022 експертною установою до суду повернуті матеріали цивільної справи без виконання ухвали. Зі змісту супровідного листа експертної установи вих. №9077 від 09.06.2022 випливає, що без застосування руйнівних методів дослідження надати відповіді на питання які були зазначені в ухвалі Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 30.12.2021 провадження є неможливим.

Ухвалою судді від 04.07.2022 провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання.

Представником позивача було подано повторне клопотання про призначення судової фізико-хімічної експертизи давності виконання документів.

Представником відповідача було подано письмове заперечення проти задоволення вказаного клопотання.

Ухвалою суду від 29.07.2022 роз`яснено відповідачу і його представнику положення ч.4 ст.81 ЦПК України, в контексті заперечень щодо призначення судової фізико-хімічної експертизи давності виконання документів.

01.08.2022 представником відповідача подана заява про відвід головуючого судді.

Ухвалою суду від 15.08.2022 у задоволенні заяви про відвід судді, відмовлено.

Ухвалою суду в підготовчому засіданні 19.08.2022 було відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про призначення судової фізико-хімічної експертизи давності виконання документів.

Серед підстав для відмови у задоволенні клопотання про призначення були висновки, які зазначені у постанові Запорізького апеляційного суду від 26.04.2022 у цій справі і відсутність згоди відповідача на знищення/часткове знищення тексту у документах ,які мали виступати об`єктом дослідження.

Відповідь на відзив позивачем і його представником подано не було.

Інших клопотань в контексті доказування своїх вимог чи заперечень сторонами заявлено не було.

Ухвалою суду від 19.08.2022 закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду.

Відповідач і його представник в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі, просив у задоволенні позову відмовити.

Будь-яких клопотань, які не були заявлені на стадії підготовчого провадження з поважних причин, сторонами після відкриття розгляду справи по суті не подавалось.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Кравченко В.А. позов підтримав з підстав викладених в ньому. Вважав, що відсутність згоди відповідача на дачу дозволу для знищення чи часткове знищення тексту у документах, що необхідно для призначення експертизи, вказує на факт, що документи на які посилається представник відповідача як підстави для заперечень на позовну заяву складені не в ті дати які зазначені у цих документах.

Фактичні обставини встановлені судом,

мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права:

позивачу на праві власності належать земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим №:10:006:0017 площею 7,2327 гектарів з кадастровим №:10:006:0016 площею 7,2328 гектарів, які розташовані на території Софіївської сільської ради, Новомиколаївського району, Запорізької області, що підтверджується копіями відповідних витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 5, 6, 9, 10), копією Державного акта на право приватної власності на землю від 30.07.2004 (а.с.28).

25.12.2009 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було підписано і нотаріально засвідчено договір оренди земельної ділянки площею 7,2327 кадастровий №:10:006:0017 на строк 49 років. Вказаний договір було зареєстровано у ЗРФ центр ДЗК 23.02.2010, що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 5, 6,)і копією договору оренди земельної ділянки від 25.12.2009 (а.с.83, 84).

25.12.2009 ОСОБА_1 видана довіреність ОСОБА_3 , строком на двадцять років і дійсної до 25.12.2029, якою він уповноважив останню здійснювати управління належною йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЗП №030307, виданого Головою Новомиколаївської РДА 30.07.2004 земельною ділянкою площею 7,23 га (а.с.29).

01.02.2010 ОСОБА_1 видана довіреність ОСОБА_3 , строком на двадцять років і дійсної до 01.12.2030, якою він уповноважив останню здійснювати управління належною йому земельною ділянкою кадастровий №:10:006:0016 (а.с.30).

27.02.2013 ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було підписано договір оренди землі площею 7,2328 кадастровий №:10:006:0016 терміном на строк 49 років. Вказаний договір було зареєстровано 19.09.2013 державним реєстратором Новомиколаївського районного управління юстиції що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 9, 10),копією договору оренди землі від 27.02.2012 (а.с.79, 81) і витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.82).

Виходячи з обставин зазначених сторонами у заявах по суті і поясненнях представника позивача під час судового засідання, судом встановлено, що сторона позивача стверджувала про те, що відповідач з моменту укладання договорів оренди земельних ділянок не сплачував орендної плати. За твердженням же представника відповідача, орендна плата була сплачена повіреній позивача за увесь строк оренди.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.2, ч.1 ст.4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 4, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Згідно з ч.6 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Частинами першою та другою ст.14 ЦК України встановлено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно з ч.1 ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Положеннями ч.1 ст.763 ЦК України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до статі 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно зі ст.1, ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами 1, 2 статті 21 зазначеного Закону встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Відповідно до ч.2 ст.23 вказаного Закону орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Згідно з ч.1 ст.32 зазначеного Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до ч.1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою, серед іншого, є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Систематична несплата орендної плати або сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Такий правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 06 березня 2019 року в справі №183/262/17 та постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року в справі №392/1663/15-ц.

Водночас, згідно з ч.1 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Положеннями ч.1 ст.239 ЦК України визначено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ч.1 ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Дійсність довіреностей ОСОБА_1 на ОСОБА_3 , представник позивача під сумнів не ставив, обсяг наданих їй повноважень, не опспорював.

Ініціюючи питання щодо призначення експертизи останній ставив у ньому питання щодо строку виконання документів, однак не піддавав сумніву, що ці документи складені саме повіреною позивача ОСОБА_3 . Можливість виготовлення цих документів не в той час яким датовані ці документи автоматично не вказує на те, що відповідач не сплатив повіреній позивача кошти за весь строк оренди земельних ділянок, а та в свою чергу не погодилась на такі дії, адже навіть за умови фізичної відсутності розписок і розрахунку, ці обставини (сплата оренди за весь строк і відсутність на це згоди повіреної) могли бути спростовані якщо б повірена заперечувала ці факти.

Після відмови у задоволенні клопотання про призначення експертизи, представник позивача не заявив клопотання про виклик і допит повіреної позивача ОСОБА_3 , як наслідок, не заявляв клопотань щодо витребування у ОСОБА_3 доказів, які б підтверджували передачу орендної плати позивачу або навпаки вказували на те, що повірена діяла в своїх інтересах чи в інтересах відповідача (факт шлюбних відносин відповідача з повіреною позивача в цьому контексті міг мати значення для правильного вирішення даної справи).

Суд, в свою чергу, не може збирати докази, що стосуються предмета спору.

Без з`ясування згаданих обставин, самі по собі твердження про те, що ОСОБА_3 суб`єктивно зацікавлена у вирішенні спору на користь відповідача - є припущенням представника позивача.

Натомість доказування у цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, наявними у справі доказами не спростовуються факти виплати відповідачем орендної плати повіреній позивача і наявність на це згоди останньої, тому підстави для припинення договорів оренди землі шляхом їх розірвання відсутні, а відтак відсутні підстави для витребувати згаданих земельних ділянок у відповідача, оскільки останній користується ними на підставі права оренди.

Враховуючи вказане суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повне судове рішення складене 5 вересня 2022 року.

Суддя Р.О. Губанов