У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю. ,

при секретарі Бутова Ю.В.,

за участю:

представник заявника (скаржника) - адвокат Чередник С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною та зобов`язання скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області зі скаргою, в якій просить суд: 1) визнати неправомірною постанову про відкриття виконавчого провадження 66835426 приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула І.І. від 15.09.2021 року; 2) зобов`язати приватного виконавця Крегула І.І. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження 66835426 від 15.09.2021 року.

В обґрунтування скарги зазначено, що 21.12.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом постановлено рішення по справі № 2-3261/2011 за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яким солідарно стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитним договором. Вказане рішення 06.06.2012 року набрало законної сили та 12.09.2012 року видано виконавчий лист за яким відкрито виконавче провадження № 34923948. В подальшому, 21.08.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі заяви представника ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», відповідно до п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Даний виконавчий документ повторно на примусове виконання не надходив, тому строк його пред`явлення до виконання сплинув 21.08.2016 року. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 24.03.2017 року задоволено заяву ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання. Вказана ухвала скасована ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05.09.2017 року, а питання передане на новий розгляд. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 30.10.2017 року задоволено заяву ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в частині видачі дубліката виконавчого листа, в іншій частині заяви відмовлено. Не зважаючи на це, 15.09.2021 року приватним виконавцем Крегул І.І. за заявою ТОВ «ФК «Інвест Хаус» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66835426. Заявник вважає, що виконавець виніс неправомірну постанову, тому звернувся до суду.

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав та просив задовольнити, надав пояснення по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

21.12.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення по справі № 2-3261/2011 за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено та стягнуто з обох відповідачів солідарно 211 236,93 грн. заборгованості за кредитним договором, по 850 грн. з кожного судового збору, по 60 грн. з кожного витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Вказане рішення суду набрало законної сили 06.06.2012 року відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області.

12.09.2012 року у справі видано виконавчий лист.

Відповідно до копії листа Головного територіального управління юстиції у Київській області № 123-2-18/02.2 від 01.02.2017 року, у Білоцерківському районному відділі державної виконавчої служби на виконанні перебувало виконавче провадження № 34923948 з примусового виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області № 2-3261/11 від 12.09.2012 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» боргу, 21.08.2013 року державним виконавцем відповідно до п. 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі заяви представника ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» про повернення виконавчого документа без подальшого виконання. Копію постанови разом із оригіналом виконавчого документа направлено стягувачу. Станом на дату відповіді, даний виконавчий документ повторно до відділу не надходив.

24.04.2017 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області задоволено заяву ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 2-3261/2011 та поновлено пропущений строк для пред`явлення його до виконання.

Саме на виконання вказаної ухвали, 01.04.2017 року видано дублікат виконавчого листа, копія якого міститься в матеріалах справи.

Даний дублікат виконавчого листа містить відмітки державних виконавців:

1) 20.04.2018 року повернення виконавчого документа без прийняття до виконання на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим);

2) 20.05.2021 року повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа).

05.09.2017 року ухвалою Апеляційного суду Київської області скасована ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.03.2017 року та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

30.10.2017 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду задоволено заяву ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в частині видачі дубліката виконавчого листа та відмовлено в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, в зв`язку з передчасністю вирішення цього питання.

15.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом Іваном Ігоровичем за заявою ТОВ «ФК «Інвест Хаус» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66835426 при виконанні дубліката виконавчого документа у справі № 2-3261/2011, виданого 01.04.2017 року.

Матеріали справи містять докази своєчасного оскарження ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження № 66835426.

При вирішенні скарги суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не можу ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання рішення суду провадиться на підставі виданого ним виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, який є виконавчим документом (ч. 1, 3 ст. 431 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із неможливістю виконання рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання судового рішення від 21.12.2011 року по справі № 2-3261/2011 Білоцерківським міськрайонним судом 12.09.2012 року видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання та 21.08.2013 року повернуто стягувачу без подальшого виконання на підставі його заяви.

В подальшому, саме на підставі ухвали суду від 24.03.2017 року, 01.04.2017 року видано дублікат вказаного виконавчого листа, який двічі пред`являвся до виконання, оскільки містить відмітки про повернення виконавчого документа стягувачу, датовані 20.04.2018 року та 20.05.2021 року.

15.09.2021 року приватним виконавцем Кругул І.І. винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження № 66835426 на підставі повторно пред`явленого (після повернення 20.05.2021 року) дубліката виконавчого листа в межах трирічного строку, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», а отже він діяв в межах наданих повноважень та чинного законодавства.

Заявник помилково ототожнює оригінал виконавчого листа та дублікат виконавчого листа у справі, які по суті мають однакову юридичну силу, але відрізняються технічними моментами, тому доводи представника ОСОБА_1 щодо порушення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання судом відхиляються.

Також слід звернути увагу, що копія дублікату виконавчого листа від 01.04.2017 року не містить конкретного строку, до якого виконавчий лист (дублікат) може бути пред`явлений.

Разом з тим, вказаний дублікат виконавчого документа виданий на підставі ухвали суду, що набрала законної сили 01.04.2017 року, однак в подальшому була скасована.

Скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є підставою для закінчення виконавчого провадження, що передбачено пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В матеріалах справи відсутні відомості, що заявник звертався до приватного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження з підстав, визначених п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», або до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги, оскільки шлях вирішення вказаного питання чітко передбачений чинним законодавством, а отже вимоги скарги, які стосуються виключно постанови про відкриття виконавчого провадження, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, в тому числі через те, що спосіб захисту порушених прав не відповідає пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що на час винесення оскаржуваної постанови приватним виконавцем, останній був обізнаний про скасування ухвали суду, на підставі якої і видано дублікат виконавчого листа та поновлено строк пред`явлення його до виконання.

Оскільки доводи заявника не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволення скарги.

Керуючись ст. 12, 13, 260, 353, 354, 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали (судового рішення), зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 09.09.2022 року.

СуддяА. Ю. Цуранов