У х в а л а

25 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 552/1466/21

провадження № 61-7855ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 квітня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 липня 2022 року всправі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органу, який проводить оперативно-розшукову діяльність,

В с т а н о в и в:

У березні ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом, в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду в сумі 5 000 000,00 грн.

15 лютого 2022 року ОСОБА_1 подав заяву про зменшення позовних вимог та просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України моральну шкоду у розмірі 614 250,00 грн та 17 161,00 грн судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 серпня 2017 року оперуповноваженим Управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України Гаращенко О. М. складено протокол № 115 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною першою статті 172-6 КУпАП.

21 травня 2019 року суддею Зіньківського районного суду Полтавської області закрито провадження у справі в зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

15 травня 2018 року оперуповноваженим Управління захисту економіки в Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України Мірко Я. О. вдруге складено протокол № 97 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене частиною першою статті 172-6 КУпАП.

05 вересня 2018 року Київським районним судом м. Полтави прийнято постанову в справі якою визнано винним ОСОБА_1 та закрито провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Проте, постановою Полтавського апеляційного суду від 30 листопада 2018 року скасовано постанову суду першої інстанції та закрито провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що йому завдано моральну шкоду внаслідок неправомірних дій працівників правоохоронних органів та просив позов задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05 квітня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 14 липня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 квітня 2022 року - без змін.

13 серпня 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (далі - представник) подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 квітня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 липня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Дослідивши касаційну скаргу представника, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктами 1, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а ціна позову у справах, у яких заявлено кілька самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, предметом позову є стягнення моральної шкоди у розмірі 614 250,00 грн.

Ціна позову в даній справі складає 614 250,00 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00*250=620 250,00 грн).

Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України рішення судів попередніх інстанцій в даній справі не підлягають касаційному оскарженню.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Разом із цим, касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зазначене відповідає Рекомендації № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням указаного, оскільки представник подав касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 05 квітня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 липня 2022 року всправі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органу, який проводить оперативно-розшукову діяльність.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук