Ухвала

09 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 442/589/17

провадження № 61-8592ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 21 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у твердій грошовій сумі у розмірі 850,00 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області

від 21 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей: доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку - ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі

850,00 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 24 січня 2017 року

і до досягнення дітьми повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У січні 2021 року ОСОБА_2 оскаржив рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року

в апеляційному порядку.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22 січня 2021 року клопотання ОСОБА_2 задоволено, поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року. Відкрито апеляційне провадження у справі № 442/589/17.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 16 серпня 2021 року закрито апеляційне провадження у справі № 442/589/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року.

Постановою Верховного Суду від 23 лютого 2022 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 задоволено, ухвалу Львівського апеляційного суду від 16 серпня 2021 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постановою Львівського апеляційного суду від 21 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року в частині періоду стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 змінено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 850,00 грн щомісячно, починаючи з 24 січня 2017 року по 20 листопада 2019 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

31 серпня 2022 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 21 червня 2022 року, у якій просить поновити строк на касаційне оскарження, скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження обґрунтоване тим, що повний текст оскаржуваного судового рішення апеляційного суду було складено 28 червня 2022 року та не направлено їй засобами поштового зв`язку, копію судового рішення апеляційного суду її представник отримав лише 01 серпня 2022 року, на підтвердження чого надано подану до апеляційного суду заяву про видачу копії судового рішення від 21 червня 2022 року Вх № 11152 із розпискою про отримання 01 серпня 2022 року, а також копію журналу видачі копій судових рішень.

Наведені заявницею обставини, а також докази, надані на їх підтвердження, дають підстави для висновку, що причина пропуску процесуального строку є поважною, тому клопотання підлягає задоволенню, а строк на касаційне оскарження - поновленню на підставі частини другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі,

що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Тлумачення статті 19 ЦПК Українисвідчить, що малозначна справа є такою у силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК Українирозміщена у розділі І Загальних положень ЦПК України, тому її дія поширюється й на стадію касаційного провадження.

Ця справа про стягнення аліментів, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних в силу вимог процесуального закону, які відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено обставин, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, частиною третьою статті 3 дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною другою статті 390, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішеннязадовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 21 червня 2022 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 21 червня

2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович