печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Підпалого В.В.,

при секретарі - Каракосі В.О.,

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Заступник голови правління Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з питань фінансів Самаріна Ганна Юріївна про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання прийняти рішення про розірвання трудового договору, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ППОС АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до АТ КБ «Приватбанк», третя особа: Заступник голови правління Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з питань фінансів СамарінаГ.Ю. про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання прийняти рішення про розірвання трудового договору, у якому просить суд:

1) визнати бездіяльність АТ КБ «Приватбанк» в особі Наглядової Ради АТ КБ «Приватбанк», яка полягає в невиконанні вимоги ППОС АТ КБ «Приватбанк» від 23.06.2021 року протиправною;

2) зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» в особі його Наглядової Ради розірвати трудовий договір із Заступник голови правління Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з питань фінансів СамарінаГ.Ю., за допущені нею при виконанні обов`язків Голови правління АТ КБ «Приватбанк» порушення трудового законодавства та звільнити її з займаної посади.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.08.2021 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання відкрито провадження у справі.

У судове засідання 14.12.2022 року:

- сторона позивача не з`явилася, про дату, час та місце засідання повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі;

- сторона відповідач не з`явився, від представника - Роїк О.О. надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача АТ КБ «Приватбанк»;

- сторона третьої особи не з`явилася, від представника - Мисник Н.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особии Самаріної Г.Ю.

Дослідивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ППОС АТ КБ «Приватбанк», суд дійшов наступних висновків.

Позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З викладеного в позовній заяві вбачається, що позивач обґрунтовуючи обраний спосіб захисту вказує, що звернення до Печерського районного суду м. Києва вмотивоване протиправною бездіяльністю відповідача, яка полягає в невиконанні вимоги ППОС АТ КБ «Приватбанк» від 23.06.2021 року про розірвання трудового договору з керівником АТ КБ «Приватбанк» Самаріною Г.Ю. за ухилення від участі у переговорах щодо укладення колективного договору, як наслідок позивач керуючись ст. 45 КЗпП України, ст. 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звернувся з даним позовом до місцевого загального суду.

Так, доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини є здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями розмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.

У даній справі, звертаючись до суду із позовом, ППОС АТ КБ «ПриватБанк» просить суд, зокрема, зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» в особі його Наглядової Ради розірвати трудовий договір із Заступник голови правління Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з питань фінансів СамарінаГ.Ю., за допущені нею при виконанні обов`язків Голови правління АТ КБ «Приватбанк» порушення трудового законодавства та звільнити її з займаної посади.

Відповідно до статті 244 КЗпП України права професійних спілок, їх об`єднань визначаються Конституцією України, Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом статей 1, 2 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійна спілка (профспілка) - добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання). Первинна організація профспілки - добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі. Професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Статтею 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлено, що роботодавець зобов`язаний сприяти створенню належних умов для діяльності профспілкових організацій, що діють на підприємстві, в установі або організації.

Згідно з частинами 1, 2 статті 246 КЗпП України та частиною 1 статті 37 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси.

Правові й організаційні засади функціонування системи заходів з вирішення колективних трудових спорів (конфліктів), здійснення взаємодії сторін соціально-трудових відносин у процесі врегулювання колективних трудових спорів (конфліктів), що виникли між ними, врегульовано Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».

Норми означеного Закону поширюються на найманих працівників та організації, утворені ними відповідно до законодавства для представництва і захисту їх інтересів, і на роботодавців, організації роботодавців та їх об`єднання.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» колективний трудовий спір (конфлікт) - це розбіжності, що виникли між сторонами соціально-трудових відносин, щодо: встановлення нових або зміни існуючих соціально-економічних умов праці та виробничого побуту; укладення чи зміни колективного договору, угоди; виконання колективного договору, угоди або окремих їх положень; невиконання вимог законодавства про працю.

Сторонами колективного трудового спору на виробничому рівні є наймані працівники (окремі категорії найманих працівників) підприємства, установи, організації чи їх структурних підрозділів або первинна профспілкова чи інша уповноважена найманими працівниками організація та роботодавець (стаття 3 вказаного Закону).

Судовий порядок розгляду колективних трудових спорів (конфліктів) процесуальним законодавством та Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» передбачений у таких випадках: розгляд заяви власника або уповноваженого ним органу про визнання страйку незаконним (стаття 23 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)»); розгляд заяви Національної служби посередництва і примирення про вирішення колективного трудового спору (конфлікту) у випадках, передбачених статтею 24 цього Закону, і коли сторонами не враховано рекомендації Національної служби посередництва і примирення щодо вирішення колективного трудового спору (конфлікту) (стаття 25 указаного Закону); оскарження профспілками неправомірних дій або бездіяльності посадових осіб, винних у порушенні умов колективного договору чи угоди (частина п`ята статті 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»); невиконання роботодавцем обов`язку щодо створення умов діяльності профспілок, регламентованих колективним договором (частини друга, четверта статті 42 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»).

Колективні трудові спори - це спори між найманими працівниками, трудовим колективом (профспілкою) і власником чи уповноваженим ним органом, у яких ідеться про зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин, порядок вирішення яких визначено Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».

Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» колективний трудовий спір (конфлікт) - це розбіжності, що виникли між сторонами соціально-трудових відносин, щодо:

а) встановлення нових або зміни існуючих соціально-економічних умов праці та виробничого побуту;

б) укладення чи зміни колективного договору, угоди;

в) виконання колективного договору, угоди або окремих їх положень;

г) невиконання вимог законодавства про працю.

Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» окремо встановлено особливу процедуру розгляду розбіжностей, що виникли між сторонами соціально-трудових (колективних) відносин. Указаним законодавчим актом передбачається примирно-третейська процедура та система організаційних структур із належною компетенцією щодо узгодження інтересів конфліктуючих сторін.

З наведено вбачається, що колективні трудові спори - це спори між найманими працівниками, трудовим колективом (профспілкою) і власником чи уповноваженим ним органом, в яких йдеться про зіткнення інтересів сторін трудових правовідносин. Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено положень, які б віднесли спір у цій справі до таких, що підлягають розгляду у судовому порядку.

Виходячи із вищевикладеного позивачу необхідно уточнити обраний спосіб захисту шляхом відображення в позовній заяві обґрунтованого викладу обставин, що свідчать про наявність між сторонами спору про цивільне право, що з урахуванням даного суб`єктного складу підлягає розгляду місцевому загальному суду, а не вирішення даного спрору в порядку примирно-третейського порядку визначеному Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».

Крім того, стороні позивача необхідно належним чином обґрунтувати позовні вимоги в частині тверджень про порушення третьою особою Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та трудового законодавства, що в своїй сукупності є підставами для прийняття рішення про розірвання трудового договору.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В сукупності з вищевикладеним обґрунтовуючи спосіб захисту порушених прав позивачу необхідно надати докази, що підтверджують кожну з обставин на які позивач посилається в позиві при обґрунтуванні вимог викладених в прохальній частині своєї заяви.

З огляду на вищезазначене, вказані обставини є перешкодою для відкриття провадження у цивільній справі, а позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, провадження у справі не може бути відкрито, а тому відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України її слід залишити без руху з вказаних вище підстав та надати позивачеві строк для усунення недоліків, протягом десяти днів з дня отримання позивачем ухвали шляхом подання позовної заяви з урахуванням недоліків викладених у тексті даної ухвали.

В разі невиконання вимог ухвали суду, позовна заява, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175-177, 185, 353 ЦПК України суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Первинної профспілкової організації співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Заступник голови правління Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з питань фінансів Самаріна Ганна Юріївна про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання прийняти рішення про розірвання трудового договору, - залишити без руху.

Роз`яснити заявнику, можливість усунути виявлені недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Підпалий