Провадження № 2/742/926/22
Єдиний унікальний № 742/1861/22
УХВАЛА

05 вересня 2022 року

Суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області Ільченко О.І., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

09 серпня 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 21 червня 2019 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №823.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 серпня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви, а саме: зазначити інформацію про реєстрацію фактичного місця проживання відповідача ОСОБА_3 .

25 серпня 2022 року позивач надала клопотання про розгляд справи без її участі, фактичне зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 не вказала.

При вирішенні питання про можливість відкриття провадження у справі, суддя зазначає наступне.

Згідно інформації відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС у Чернігівській області №5791 від 19.08.2022 року, наданої на запит суду, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та на території м.Прилуки та Прилуцького району Чернігівської області, зареєстрованим, не значиться.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином іншої держави, а саме: Держави Ізраїль, отже застосовуються норми Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Згідно до ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Відповідно до ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Отже, у даному випадку суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження та застосовується право держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, за відсутності угоди сторін про підсудність справи з іноземним елементом судам України, обов`язок доведення підсудності судам України покладається на особу яка звертається до суду з позовною заявою про захист своїх прав та інтересів.

У даному конкретному випадку цей обов`язок покладається на позивача ОСОБА_1 , яка повинна довести ті обставини, що відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження в Україні або подружжя мало останнє спільне місце проживання в Україні, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі (за відсутності зареєстрованого місця проживання це акт про місце проживання особи).

Окрім того, суд також позбавлений можливості визначити підсудність конкретному суду в Україні за відсутності будь-яких доказів проживання в Україні відповідача ОСОБА_2 , оскільки останній не має зареєстрованого місця проживання в м.Прилуки Чернігівської області, а позивач по справі не надає доказів будь-якого відомого зареєстрованого місця проживання відповідача ні на території України, ні в Ізраїлі, громадянином якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або акт про його останнє відоме місце проживання в Україні.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Отже, позивач не зазначила в позовній заяві останнє відоме місце проживання відповідача ОСОБА_2 в Ізраїлі.

Крім того, позивач не обґрунтувала позовну вимогу щодо звернення з даною позовною заявою до судів України у тому числі, оскільки позивач не зазначає суду докази, що підтверджують обставини того, що останнє місце проживання відповідача в Україні (за відсутності зареєстрованого місця проживання це акт про місце проживання особи).

Таким чином, позивач вказані недоліки в ухвалі судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 серпня 2022 року в зазначений строк для усунення недоліків позовної заяви не усунув.

Відповідно до ч.3 Прикінцевих положень ЦПК України, які діяли на час звернення до суду з позовною заявою, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Отже, суд позбавлений можливості за своєї ініціативи без заяви учасника справи про поновлення пропущеного строку звернення до суду вирішувати питання про поновлення, продовження процесуальних строків.

Станом на 05 вересня 2022 року позивач ОСОБА_1 ухвалу судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 серпня 2022 року не виконала, заяву про поновлення строку звернення до суду або заяву з зазначенням інших підстав для поновлення строку суду не надала.

Таким чином, строк визначений в ухвалі судді від 22 серпня 2022 року сплинув.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У зв`язку з чим, враховуючи, що ухвала судді про залишення заяви без руху отримана позивачем, заяв від неї про продовження процесуального строку для усунення недоліків заяви до суду не надходило, провадження по справі не відкрито, на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України, позовну заяву необхідно повернути позивачу.

При цьому, суддя зазначає, що позивач ОСОБА_1 не позбавляється права доступу до правосуддя, оскільки в разі не проживання відповідача в Україні, позивач може звернутися відповідно до вимог Закону України «Про міжнародне приватне право» до суду Ізраїля, за місцем знаходження відповідача громадянина Ізраїля ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 259, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО