Ухвала

5 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 755/978/20

провадження № 61-8387ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Верховного Суду від 8 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання

договору-доручення про надання правової допомоги та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору-доручення про надання правової допомоги та стягнення грошових коштів.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 15 липня

2020 року позов задоволено частково. Розірвано договір-доручення про надання правової допомоги від 15 лютого 2019 року, укладений адвокатом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Стягнено з ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 23 400 грн. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 17 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду з вимогою про відшкодування судових витрат. Частково задоволено клопотання

представника ОСОБА_2 - адвоката Стащука В. А. про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат та стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 13 923 грн.

Постановою Луганського апеляційного суду від 1 грудня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано рішення Старобільського районного суду Луганської області від 15 липня 2020 року і додаткове рішення цього ж суду від 17 серпня 2020 року та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.

Розірвано договір-доручення від 15 лютого 2019 року про надання правової допомоги, укладений ОСОБА_2 як адвокатом та ОСОБА_1 як клієнтом.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 000 грн та судові витрати у розмірі 2 101 грн.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діяв адвокат Стащука В. А. залишено без задоволення.

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Старобільського районного суду Луганської області від 15 липня 2020 року та постанову Луганського апеляційного суду від 1 грудня 2020 року і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 8 червня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 15 липня

2020 року та постанову Луганського апеляційного суду від 1 грудня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору-доручення про надання правової допомоги скасовано і ухвалено у цій частині нове судове рішення.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про розірвання договору-доручення про надання правової допомоги.

Постанову Луганського апеляційного суду від 1 грудня 2020 року в частині скасування додаткового рішення Старобільського районного суду Луганської області від 17 серпня 2020 року та в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів скасовано, із залишенням у цій частині в силі рішення Старобільського районного суду Луганської області від 15 липня 2020 року.

Додаткове рішення Старобільського районного суду Луганської області

від 17 серпня 2020 року змінено шляхом збільшення стягненої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з 13 923 грн до 21 836,50 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 681,60 грн у відшкодування судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Не погоджуючись з постановою Верховного Суду від 8 червня 2022 року, ОСОБА_1 , посилаючись на положення статті 405 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, подала 26 серпня 2022 року до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене судове рішення і ухвалити нове, яким касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Луганського апеляційного суду від 1 грудня 2020 року - без змін.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Відповідно до статті 25 ЦПК України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Право на касаційне оскарження передбачене статтею 389 ЦПК України.

Випадки касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій після їх перегляду Верховним Судом визначено статтею 405 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 405 ЦПК України якщо касаційна скарга надійшла до суду касаційної інстанції після закінчення касаційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час касаційного розгляду справи, суд касаційної інстанції розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що доводи заявника зводяться виключно до її незгоди з касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 15 липня 2020 року та постанову Луганського апеляційного суду від 1 грудня 2020 року.

Про вказане свідчить також те, що заявник просить касаційний суд скасувати постанову Верховного Суду від 8 червня 2022 року і ухвалити нове судове рішення, яким касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Луганського апеляційного суду від 1 грудня 2020 року - без змін.

Вимоги про скасування рішення Старобільського районного суду Луганської області від 15 липня 2020 року та постанови Луганського апеляційного суду

від 1 грудня 2020 року у касаційній скарзі, поданій у порядку статті 405 ЦПК України, відсутні.

Касаційний суд при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами глави 2 розділу V ЦПК України «Касаційне провадження».

ЦПК України не передбачено повноважень Верховного Суду щодо перегляду судових рішень Верховного Суду інакше, ніж в порядку частини першої

статті 423 ЦПК України, якою передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Винятком є оскарження постанови Верховного Суду з одночасним оскарженням судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій особою, яка ще не реалізувала своє право на касаційний перегляд зазначених судових рішень.

За таких обставин постанова Верховного Суду від 8 червня 2022 року касаційному оскарженню не підлягає.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки постанова Верховного Суду від 8 червня 2022 року касаційному оскарженню не підлягає, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Верховного Суду від 8 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору-доручення про надання правової допомоги та стягнення грошових коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук