Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2011/22
Провадження №: 2/332/1646/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 р. м. Запоріжжя

Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Погрібна О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про розірвання договору про користування електричною енергією,

встановила:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про розірвання договору про користування електричною енергією, в якій просить визнати розірваним з 15 червня 2016 року договір про користування електричною енергією № 540207412 від 10 червня 2010 року за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ВАТ "Запоріжжяобленерго".

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

За правилами п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Так, звертаючись до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», позивач просить вважати розірваним з 15 червня 2016 року договір про користування електричною енергією № 540207412 від 10 червня 2010 року за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ВАТ "Запоріжжяобленерго", посилаючись на те, що позивач був зареєстрований в зазначеній вище квартирі та фактично мешкав з 2010 року по 24 серпня 2013 року, тому було укладено договір про користування електричною енергією № 540207412 за вищезазначеною адресою. За два місяці до закінчення дії договору позивач звернувся до відповідача про розірвання договору про користування електричною енергією № 540207412, однак договір не було розірвання з незалежних від позивача підстав. Відповідно до п. 33 Договору про користування електричною енергією № 540207412, договір може бути достроково розірвано у разі зміни споживачем місця проживання та остаточного припинення споживачем користування електричною енергією.

Позивач зазначає, що через те, що він не має доступу до квартири АДРЕСА_2 , щоб підписати акт звірки розрахунків, в позасудовому порядку розірвати договір електропостачання не має можливості, тому вимушений звернутися до суду з даним позовом.

У долученій до позовної заяви відповіді ПАТ «Запоріжжяобленерго» за вих.№ 49/82 від 07.02.2022 зазначено, що станом на сьогодні, договір про користування електричною енергією між ПАТ «Запоріжжяобленерго» та ОСОБА_1 не розірваний, з підстав не проведення взаєморозрахунків за спожиту електричну енергію, недопущення працівників енергопостачальника на об`єкт з метою проведення контрольного огляду та відключення електроустановок споживача.

Із позовної заяви та доданої до позову довідки департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 18.01.2022 за №04-07/33/638 про реєстрацію позивача вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 20.11.1985 по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 61 ЖК України визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 191 ЖК України встановлено, що житлові спори вирішуються відповідно до закону.

В позовній заяві не зазначено та до позову не надано доказів того, що позивач був визнаний таким що втратив право користування житловим приміщеннями у квартирі АДРЕСА_2 .

В той же час, будь-яких доказів того, що особи, які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , створюють позивачу перешкоди в доступі до квартири АДРЕСА_2 , позивачем не зазначено та не надано.

Згідно з вимогами частин першої та п`ятої статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). При цьому за вимогами частин другої, четвертої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом; копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Позивач посилається на те, що він відповідача про припинення користування електричною енергією письмово, та відповідно до рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 24 лютого 2016 року справа № 332/5054/15-ц ОСОБА_1 не зобов`язаний сплачувати за електропостачання, оскільки мешкає за іншою адресою, де сплачує за послуги електропостачання.

В той же час, копія (або оригінал) зазначеного повідомлення до позову не долучена, обґрунтування неможливості її подання позовна заява також не містить.

Враховуючи, вимоги процесуального законодавства позивач зобов`язаний подати усі докази по справі разом із позовною заявою. Процесуальним законодавством встановлено чіткі рамки подачі доказів до суду, після чого суд не вправі приймати подані докази, оскільки буде порушено вимоги принципу змагальності.

Згідно з висновком ВС від 20.10.2020 по справі № 756/671/19 (№ в ЄДРСР 92335060), «Відповідно до частини восьмої статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 651 ЦК України визначає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Враховуючи вищевикладене, в порушення зазначених вимог, позивачем не чітко вказано зміст позовних вимог, враховуючи положення про свободу укладання договору та можливості його розірвання у відповідності до ст. 651 ЦК України, не надано доказів про істотні порушення договору, які були допущені відповідачем.

Окрім вищенаведених недоліків, в мотивувальній частині позову позивач посилається на те, що звільнений від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, системний аналіз положень Закону України «Про захист прав споживачів» доводить, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов`язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер). При вирішенні цих справ суди мають виходити насамперед із положень Закону "Про захист прав споживачів", відповідно до якого споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий перебуває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином - підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва. На відносини по виготовленню та продажу товарів, виконанню робіт і наданню послуг громадянином, який не є підприємцем, а також на випадки придбання товарів, користування послугами громадянином лише для підприємницької діяльності або підприємствами, установами, організаціями дія цього Закону не поширюється.

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у відповідності до вимог статті 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Згідно з частиною 4 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Конституційний Суд України у рішенні від 28.11.2013 р. № 12-рп/2013 звертав увагу на те, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981 р. № R (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступу до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (пп. 12 п. D)

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір"за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 992,40 грн.

Враховуючи викладене, позивач повинен зазначити та обґрунтувати підстави звільнення його від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», або сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі.

Реквізити для сплати судового збору:Отримувач:ГУК у Зап.обл/м.Зап.Заводс./22030101, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997,Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), Код банку отримувача (МФО) 899998, Номер рахунку (IBAN): UA0008510, Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Також заявник має змогу скористатись електронним сервісом для сплати судового збору на офіційному веб - порталі Судової влади України

Реквізити для сплати судового збору можна отримати за посиланням:

https://zv.zp.court.gov.ua/sud0809/gromadyanam/tax/

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у вказаних статтях, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу пропонується усунути вищезазначені недоліки позовної заяви з метою забезпечення повного захисту його прав та інтересів.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись статями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

постановила:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про розірвання договору про користування електричною енергією, - залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів, з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде йому повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М.Погрібна