Справа № 443/1224/20 Головуючий у 1 інстанції: Павлів А.І.
Провадження № 22-ц/811/854/22 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_1 та його представника

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та її представника

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області 21 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Ходорівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комісія з питань захисту прав дітей Виконавчого комітету Ходорівської міської ради про визнання протиправним, незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Ходорівської міської ради №211 від 03.09.2020 і визначення місця проживання дитини, зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комісія з питань захисту прав дітей Виконавчого комітету Ходорівської міської ради про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 (позивачка за первісним позовом) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Ходорівської міської ради, в якому просила визнати протиправним, незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Ходорівської міської ради №211 від 03.09.2020; місце проживання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити з нею.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що у неї з відповідачем є спільна дитина донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За час шлюбу та вагітності відповідач часто бив її, ображав, зловживав алкоголем. Починаючи з 01.03.2020 відповідач проживає окремо. 04.03.2020 вона поїхала до відповідача з дитиною, де виник конфлікт між нею, відповідачем і його матір`ю, звідки вона втекла, проте дитину їй відповідач не віддав. Після неодноразових звернень в поліцію та службу у справах дітей, відповідач дозволив їй бачитися з дитиною, проте лише у його присутності і недовго. Висновком комісії, що затверджений рішенням Виконавчого комітету Ходорівської міської ради №211 від 03.09.2020, місце проживання їхньої доньки визначено з батьком. Висновок комісії вважає належно не мотивованим, необґрунтованим, безпідставним, таким, що не ґрунтується на всіх обставинах справи та суперечить їм, а тому таким, що не відповідає інтересам дитини, батьків, чинному законодавству. Був проігнорований той факт, що вона знаходиться в декретній відпустці по догляду за донькою, а відповідач постійно відсутній вдома, донька знаходиться з його матір`ю, яка є похилого віку і не може доглядати доньку належним чином. Відповідач не доглядає доньку належним чином, а вона була змушена піти на роботу, оскільки відповідач не надавав їй матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач силою забрав дитину у неї та чинив перешкоди у побаченні з дитиною. Беручи до уваги поведінку відповідача, значну кількість скарг на його дії в поліцію та службу у справах дітей, його вплив на виховання дитини є негативним.

ОСОБА_1 (позивач за зустрічним позовом) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 02.09.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін по справі народилась дочка ОСОБА_5 . З 01.03.2019 вони проживають окремо. 11.08.2020 ОСОБА_3 звернулась до Ходорівської міської ради із заявою щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Комісія з питань захисту дітей Ходорівської міської ради Львівської області 11.08.2020 винесла Висновок, в якому врахувала вік малолітньої дитини ОСОБА_5 , прихильність кожного з батьків до дитини та на підставі зібраних документів вирішила рекомендувати Виконавчому комітету Ходорівської міської ради визначити місце проживання дитини з батьком ОСОБА_1 03.09.2020 Виконавчий комітет Ходорівської міської ради виніс рішення №211 про затвердження висновку Комісії з питань захисту прав дітей від 11.08.2020 та визначив місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 04.03.2020 він звернувся до Жидачівського відділення поліції з заявою, в якій просив прийняти міри відносно його дружини ОСОБА_3 , яка неналежно виховує трьохмісячну дитину ОСОБА_5 17.03.2020 Жидачівським відділенням поліції надано відповідь, згідно якої встановлено, що ОСОБА_3 вручено пам`ятку про ознайомлення її з відповідальністю за неналежне виконання батьківських обов`язків по вихованню та навчанню дітей, а також з нею проведено профілактичну бесіду. ОСОБА_1 працює головним інженером у ВП «Ходорівська дистанція колії «РФ» Львівська залізниця» AT «Укрзалізниця», має стабільну заробітну плату. Згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 14.12.2020, ОСОБА_1 з ним проживає та має зареєстроване місце проживання його матір ОСОБА_7 . Згідно медичної довідки у ОСОБА_1 психіатричних та наркологічних протипоказань не виявлено. Згідно посвідчених заяв ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 . Мати дитини з ними не проживає та дитину не провідує. ОСОБА_3 веде аморальний спосіб життя, систематично зловживає спиртними напоями, інтересами дитини не цікавиться, що підтверджується фотографіями із соціальних мереж.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області 21 березня 2022 року первинний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 Виконавчого комітету Ходорівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комісія з питань захисту прав дітей Виконавчого комітету Ходорівської міської ради про визнання протиправним, незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Ходорівської міської ради №211 від 03.09.2020 і визначення місця проживання дитини - задоволено частково.

Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відмовлено повністю у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Ходорівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комісія з питань захисту прав дітей Виконавчого комітету Ходорівської міської ради в частині визнання протиправним, незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Ходорівської міської ради №211 від 03.09.2020.

Відмовлено повністю у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комісія з питань захисту прав дітей Виконавчого комітету Ходорівської міської ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції неправомірно після закриття підготовчого провадження та без клопотання позивача, без розгляду пояснень щодо причин пропуску строку на подання такого клопотання, фактично в односторонньому порядку вирішив залучити до участі у справі як співвідповідача за первісним позовом Виконавчий комітет Ходорівської міської ради. Вказує, що акти обстеження умов проживання ОСОБА_3 від 05.06.2020 та від 17.06.2020 не були предметом розгляду та дослідження районним судом, такі до позову долучені не були як і не були долучені довідка КПП «Ходорівський УКГ» від 25.05.2020 та характеристика Ходорівської міської ради, на які суд посилається у своєму рішенні. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги висновок Виконавчого комітету Ходорівської міської ради, яким рекомендовано визначити місце проживання дитини з батьком ОСОБА_1 . Вказує, що ОСОБА_3 веде аморальний спосіб життя, систематично зловживає спиртними напоями, інтересами дитини не цікавиться, що підтверджується фотографіями із соціальних мереж. Крім цього посилається на те, що ОСОБА_3 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 просили рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, тому розгляд справи проводиться без їхньої участі.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.3 Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_15 зареєстрували шлюб 02.09.2017 у Виконавчому комітеті Ходорів міської ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис № 65, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 02.09.2017 серії НОМЕР_1 (а.с.5,38).

Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 16.12.2019 (а.с.6).

Відповідно до довідки КП «Ходорівського УКГ» від 25.05.2020, ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_2 , склад сім`ї дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.40).

З актів обстеження умов проживання від 05.06.2020, 17.06.2020 комісією встановлено, що у будинку, у якому зареєстрована та проживає ОСОБА_3 створено задовільні умови для проживання дитини (а.с. 42,45).

Довідкою КП «Ходорівським УКГ» від 18.06.2020 встановлено, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , склад сімї мати ОСОБА_7 ,1949 р.н. (а.с.45).

Відповідно до акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 від 14.12.2020, комісією встановлено, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 створено належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини (а.с.71).

Висновком Комісії з питань захисту прав дітей Виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 11.08.2020 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вирішено рекомендувати Виконавчому комітету Ходорівської міської ради визначити місце проживання дитини з батьком ОСОБА_1 (а.с.8-9,47-48,67-68).

Рішенням Виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 03.09.2020 № 211 затверджено висновок Комісії з питань захисту прав дітей від 11.08.2020 та визначено місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 ( а.с.7, 49,66).

Ухвалюючи рішення про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 разом з її матір`ю ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що це буде якнайкраще відповідати інтересам дитини.

Такий висновок суду є правильним.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України).

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 має постійне місце проживання, у якому створені задовільні умови для проживання дитини.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя, що може зашкодити інтересам дитини не беруться судом до уваги, оскільки даних, які б свідчили про незадовільний стан її психічного та фізичного здоров`я матеріали справи не містять.

Крім цього, матеріали справи не містять достатніх доказів, які б свідчили про наявність перешкод у ОСОБА_1 у спілкуванні та побаченні з дитиною.

Доводи апелянта про те, що акти обстеження умов проживання ОСОБА_3 від 05.06.2020 та від 17.06.2020 не були предметом розгляду в суді першої інстанції та не були долучені до матеріалів справи, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи такі акти були долучені до пояснення третьої особи Комісії з питань захисту прав дітей Виконавчого комітету Ходорівської міської ради поданого 13.01.2021 та знаходяться в матеріалах справи (а.с.33-54).

Щодо висновку Комісії з питань захисту прав дітей Виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 11.08.2020, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Ходорівської міської ради від 03.09.2020 № 211, то суд належно обґрунтував, з яких мотивів не погоджується з висновком і не бере такий до уваги.

Ухвалюючи рішення про задоволення первинного позову частково та повністю відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з інтересів дитини та правильно врахував необхідність материнської турботи щодо дитини та інші встановлені фактичні обставини справи.

Позивач за зустрічним позовом не надав суду переконливих доказів, що проживання доньки разом з батьком буде найкраще відповідати інтересам дитини.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що визначення місця проживання дитини з матір`ю не позбавляють батька права на спілкування з дитиною та обов`язок її утримувати.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не впливають на їх правильність, зводяться до переоцінки доказів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області 21 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:12.09.2022

Головуючий

Судді