Провадження № 2/752/301/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.02.2022 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Потапенко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 114848 гривень та моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, завданої внаслідок залиття квартири, а також судових витрат у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , а відповідач мешкає поверхом вище в квартирі АДРЕСА_2 .

Протягом весни 2018 року його квартиру неодноразово було затоплено.

Згідно акту комісії ТОВ «Ліко-житлосервіс» від 16.03.2018 р. та акту від 02.08.2018 р. причиною затоплення було порушення в ізоляції балконів, порушення цілісності водостоку і таяння снігу на балконі.

Позивач зазначає, що причиною залиття є неякісний ремонт відповідачем на терасі та пошкодження герметизації.

Згідно з Звітом про оцінку майна від 24.07.2018 р., складеного експертами ТОВ «Агентство експертної оцінки України», вартість проведення ремонту квартири становить 113248 гривень. За проведення оцінки позивач сплатив грошові кошти в сумі 1600 гривень.

Крім того, позивач вказує, що внаслідок залиття йому була завдана і моральна шкода, що виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна й неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, неодноразовими відпустками за власний рахунок.

Завдану шкоду позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

25.10.2018 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву.

09.10.2020 р. судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження.

В ході судового розгляду позивач та його представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просили його задовольнити, посилаючись на те, що з квартири відповідача сталось залиття, причиною якого є порушення водовідведення від зливної труби на терасі, і в добровільному порядку останній відмовляється відшкодувати завдані збитки.

Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що з боку позивача суду не надано належних доказів на підтвердження вини відповідача у залитті його квартири. Відповідач зазначив, що в 2018 році від позивача почали надходити скарги на залиття його квартири, йому було надано доступ для огляду тераси, будь які особи для встановлення причин залиття до нього не приходили. Також відповідач зазначив, що придбав квартиру в 2014 році і ремонті роботи не проводив, систему водовідведення зливної труби на терасі не змінював. Також відповідач та його представник вказали на завищений розмір збитків, зазначений позивачем.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

16.03.2018р. комісією ТОВ «Ліко-житлосервіс» у складі: головного інженера Донець О.О., майстра ремонтної дільниці ОСОБА_3 , майстра технічної дільниці ОСОБА_4 склали акт про те, що було проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 на предмет залиття відповідно до заяви. В результаті візуального обстеження виявлено: перша кімната: стеля (фарба) - 0,5 м.2; друга кімната стіна (шпалери) - 2м2, на стелі (шпалери) - 2м2; третя кімната стеля (шпалери) - 2м2.

Комісія встановила, що причиною залиття є пошкодження герметизації на терасі в квартирі АДРЕСА_3 .

Відповідно до Звіту про оцінку майна проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 , складеного 24.07.2018 р. ТОВ «Агентство експертної оцінки України», вартість збитків становить 113248 гривень.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду.

При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання цивільно-правової відповідальності необхідна наяність наступних елементів: протиправність дій, винність дій особи, яка завдала шкоди, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між винними діями та наслідками, що настали.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі.

Порядок відшкодування матеріальної шкоди, завданої власнику майна, регламентується ст.1192 ЦК України.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 80 ЦПК України)

Одним із елементів доказування у спорах даної категорії є доведення позивачем свого права на звернення до суду з позовом про відшкодування збитків, а саме належність йому майна, що було пошкоджено, та наявність збитків і їх розмір, а також наявність причинного зв`язку між винними діями відповідача та завданою шкодою.

В ході судового розгляду підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами факт залиття квартири, власником якої є позивач.

На підтвердження наявності вини у діях відповідача щодо залиття квартири позивачем надано Акт про залиття від 16.03.2018 р., складений комісією ТОВ «Ліко-житлосервіс» у складі: головного інженера Донець О.О., майстра ремонтної дільниці ОСОБА_3 , майстра технічної дільниці ОСОБА_4 .

Зазначені особи були допитані в ході судового розгляду в якості свідків.

Свідок ОСОБА_4 зазначила, що причину залиття встановлювала не комісія, а сантехнік ТОВ «Ліко-житлосервіс», а комісія оглядала пошкодження в квартирі, однак сантехнік не є членом комісії, не підписував Акт про залиття, а отже висновки, зроблені комісією не можна вважати достовірними.

Допитані свідки не пам`ятали обставин даного залиття, обставин огляду квартири АДРЕСА_2 , наявності там проведених будівельно-ремонтних робіт, зміни системи герметизації на терасі.

Крім того, як вбачається зі змісту Акту до нього надавались фото світлини пошкоджень, однак такі докази не долучені позивачем до позовної заяви.

Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

Зазначені докази на підтвердження вини відповідача у залитті квартири не є достатніми для підтвердження цих обставин, оскільки висновки щодо причин залиття внесені до акту за інформацією особи, яка не є членом комісії.

На підтвердження розміру завданих збитків позивачем надано Звіт про оцінку майна проведення відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 , складеного 24.07.2018 р. ТОВ «Агентство експертної оцінки України».

Зі змісту Звіту встановлено, що до вартості ремонтних робіт включено заміна килимів, проведення ремонтних робіт в коридорі щодо заміни шпалер, підлоги, також включено заміна підлоги в кімнатах, заміна 2 шаф.

Однак, зазначені пошкодження не були включені в Акті про залиття при фіксації його наслідків, а отже не можуть бути включені до визначення розміру збитків, оскільки будь-яких доказів, що такі пошкодження були наслідком залиття, що мало місце в березні 2018 року матеріали справи не містять.

Суд критично ставиться до даного доказу на підтвердження розміру збитків та визнає його неналежним.

Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок залиття квартири, в зв`язку з відсутністю належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження вини останнього у залитті квартири, а також розміру завданих збитків.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Крім випадків, встановлених законом.

Згідно з роз"ясненнями викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею ст.23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Судом встановлено, що, дійсно, внаслідок пошкодження майна, що належить позивача він зазнав моральної шкоди, що полягала у душевних переживаннях, а також таке пошкодження призвело до зміни способу життя, оскільки позивач вимушений була витрачати час для врегулювання питання фіксації пошкоджень, визначення розміру збитків, звернення до суду.

Однак, в ході судового розгляду не було підтверджено належними, достатніми і достовірними доказами, що така шкода завдана з вини відповідача, а отже вимоги в цій частині є необґрунтованими.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст.141 ЦПК України судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо така скарга подана протягом тридцяти днів з моменту вручення йому повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя