КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 761/2724/22 Головуючий у суді першої інстанції - Притула Н.Г.
Номер провадження № 22-ц/824/6779/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 січня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Об`єднаний центр з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб, у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях при Службі безпеки України, Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просив суд встановити факт отримання ним вогнепальних поранень верхньої та нижньої кінцівок внаслідок збройної агресії Російської Федерації на території Донецької області 28 серпня 2014 року та встановити факт перебування його у полоні, заручником регулярних підрозділів збройних сил Російської Федерації на тимчасово окупованій території Донецької області у період з 29 серпня 2014 року по 30 серпня 2014 року включно.

В обґрунтування заяви вказував, що він є молодшим лейтенантом запасу та 18 березня 2014 року на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 був мобілізований до Збройних Сил України на посаду стрільця відділення охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 в званні «рядовий».

Вказував, що 12 серпня 2014 року на підставі наказу Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України №88, згідно розпорядження штабу АТО від 12 серпня 2014 року № 1552ог/ДСК він був залучений та почав приймати участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

В подальшому, згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №59 від 27 серпня 2014 року вибув з штабу АТО м. Краматорськ для виконання бойового завдання в район міста Іловайськ Донецької області та станом на ранок 28 серпня 2014 року внаслідок безпосереднього стрілецького вогневого контакту з супротивником, а також ураження колони силами БМ21 «Град», 2Б9 «Волошка» в районі населених пунктів Шевченко, Ленінське, Новокатеринівка Страбешевського району Донецької області колона фактично втратила боєздатність, а сам ОСОБА_1 отримав важкі поранення, а саме відкритий вогнепальний багато уламковий перелом правої стегнової кістки, закритий перелом правої руки, контузію, на фоні падіння з транспортного засобу на великій швидкості, по результатам яких в подальшому встановлена ІІ група інвалідності.

Заявник вказував, що у зв`язку з відсутністю можливості транспортної евакуації, наближенням фронту ведення бойових дій, наявним поблизу особовим складом було прийнято рішення про залишення його на полі бою з подальшим наданням координат вищому керівництву.

Згодом ОСОБА_1 був взяти в полон дозорною групою регулярних військ РФ зі складу повітряно-десантних сил та евакуйовано за допомогою БТР-МД «Ракушка» та утримувався в районі «верхньої ями» поблизу с. Новокатеринівка.

Зазначав, що його було звільнено з полону ввечері 30 серпня 2014 року силами 8-мої окремої автомобільної санітарної роти (ОАСР) п/п НОМЕР_2 , м. Полтава під виглядом «Червоного Хреста» та доставлений на околиці Волновахи Донецької області на підконтрольну Україні територію.

Вказував, що дані про нього, як про особу, яка під час проходження військової служби потрапила у полон, не були внесені до обліку осіб, які були незаконно позбавлені волі, захоплені як заручники або зникли безвісти в районі проведення антитерористичної операції, що ведеться Антитерористичним центром при Службі безпеки України через відсутність у 2014 році єдиного підходу до внесення таких даних.

Разом з тим, ОСОБА_1 наголошував, що встановлення факту перебування в полоні у незаконних збройних формувань, незаконного позбавлення волі на тимчасово окупованій внаслідок збройної агресії РФ території Донецької області заявнику потрібно для забезпечення реалізації положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1122.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 січня 2022 року було відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої вважає помилковим висновок суду щодо необхідності встановлення факту одержання поранень заявника, адже такий факт вже встановлено відповідно до довідки про одержання травми (поранень, контузії, каліцтва) в/ч п/п НОМЕР_1 від 21 грудня 2014 року №2364, свідоцтвом про хворобу №96 від 20 січня 2015 року, довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0008587, довідкою про встановлення групи інвалідності серії АВ №0280474, актом службового розслідування проведеного за наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 30 вересня 2014 року №104, що були додані ним до заяви.

Апелянт звертає увагу, що він просив суд встановити факт отримання вогнепальних поранень верхньої та нижньої кінцівок внаслідок саме збройної агресії Російської Федерації на території Донецької області 28 серпня 2014 року.

Вказує, що посилаючись на Положення про об`єднаний центр з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб у районі здійснення заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях, що затверджене наказом СБУ, МОУ, МВС від 08 квітня 2019 року №573/152/252, суд не звернув уваги, що станом на момент отримання ним поранень та потрапляння в полон вказаного центру не існувало та взагалі був відсутнім орган, що займався такими питаннями.

Крім того, апелянт посилається на ряд подібних заяв, що розглядались судами України та по яким виносились рішення, що набрали законної сили, зокрема рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 травня 2018 року по справі №753/87/18, рішення Київського районного суду м.Полтави від 25 грудня 2015 року у справі №552/6946/15, рішення Хмельницького міжрайонного суду від 28 грудня 2018 року у справі №686/23556/18, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 червня 2021 року у справі №367/4491/21 та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2019 року у справі №161/3927/19.

Враховуючи викладене, апелянт ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При апеляційному перегляді справи ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції відмовляючи у відкриття провадження у справі дійшов висновку, що подана ОСОБА_1 заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна бути розглянута у позасудовому порядку уповноваженим органом, за наслідками розгляду якої у заявника може виникати право на судовий захист, що повинно реалізовуватися з урахуванням норм про судову юрисдикцію.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі відповідає з огляду на наступне.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.? У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Частиною першою статті 15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначений главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України.

Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо:

згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав;

чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення;

заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні.

Відповідно до частини першої статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Звертаючись до суду із заявою в порядку окремого провадження з посиланням на статті 293, 315 ЦПК України, заявник просив встановити факт його поранення на території Донецької області при виконані обов`язку військової служби внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та факту перебування у полоні як військовополоненого в період з 19 по 30 серпня 2014 року тобто факту, що має юридичне значення, у порядку, передбаченому статтею 315 ЦПК України. Встановлення вказаного факту йому необхідно для реалізації прав, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №1122 від 11 грудня 2019 року в частині виплати компенсації.

Перелік та послідовність здійснення заходів, спрямованих на соціальний захист осіб, позбавлених свободи внаслідок збройної агресії проти України, після їх звільнення, та регулює питання системної, безперервної та ефективної взаємодії органів державної влади та органів місцевого самоврядування під час надання допомоги таким особам визначає Порядок здійснення соціального і правового захисту осіб, позбавлених свободи внаслідок збройної агресії проти України, після їх звільнення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1122.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1122, дія цього Порядку поширюється, зокрема, на громадян України, захоплених як заручники внаслідок збройної агресії проти України, позбавлених свободи з політичних мотивів або захоплених як військовополонені у зв`язку із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Відповідно до п. 6 Порядку № 1122 (в останній чинній редакції), рішення про визнання особи, включеної до сформованого СБУ переліку звільнених осіб, такою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України, приймається міжвідомчою комісією, яка утворюється Мінреінтеграції.

Положення про міжвідомчу комісію та її персональний склад затверджуються Мінреінтеграції.

Згідно із п.п. 12, 13 Порядку №1122 після повернення звільнених осіб на територію України їм виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 100 тис. гривень за рахунок та в межах коштів, передбачених за програмою «Заходи щодо захисту і забезпечення прав та свобод осіб, які позбавлені (були позбавлені) особистої свободи незаконними збройними формуваннями, окупаційною адміністрацією та/або органами влади Російської Федерації з політичних мотивів, а також у зв`язку з громадською, політичною або професійною діяльністю вказаних осіб, підтримки зазначених осіб та членів їхніх сімей, заходи з реінтеграції населення тимчасово окупованих територій, виплати державних стипендій імені Левка Лук`яненка».

Для виплати допомоги звільнена особа звертається до Мінреінтеграції з відповідною заявою, в якій зазначаються реквізити її особового рахунка, відкритого у банківській установі, на який перераховується допомога.

До заяви додаються: копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України особи, яку незаконно позбавлено особистої свободи; копія довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків особи, яку було незаконно позбавлено особистої свободи (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); копія паспортного документа іноземця або особи без громадянства та документ, що підтверджує законність їх перебування на території України.

Відповідно до п. 15 Порядку №1122, Мінреінтеграції після зіставлення заяви та документів, зазначених у пункті 13 цього Порядку, з переліком осіб, визнаних міжвідомчою комісією такими, що були позбавлені свободи внаслідок збройної агресії проти України, перераховує відповідні кошти на особовий рахунок особи, відкритий у банківській установі, який зазначено в заяві.

На виконання п. 6 Порядку №1122 наказом Мінреінтеграції «Про утворення міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з визнанням осіб такими, що були позбавлені свободи внаслідок збройної агресії проти України, та здійсненням заходів, спрямованих на їх соціальний захист» від 17.07.2020 №57 (далі по тексту - Наказ №57), утворено міжвідомчу комісію з розгляду питань, пов`язаних з визнанням осіб такими, що були позбавлені свободи внаслідок збройної агресії проти України, та здійсненням заходів, спрямованих на їх соціальний захист (далі по тексту - Комісія), та затверджено Положення про неї (далі по тексту - Положення №57).

Наказ № 57 набрав чинності з дня його офіційного опублікування, а саме - з 21 серпня 2020 року.

Згідно із пп. 1 п. 1 розд. ІV Положення № 57, основними завданнями Комісії є, зокрема, прийняття рішення про визнання особи, включеної до сформованого СБУ переліку звільнених осіб, такою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України.

Відповідно до п. 2 розд. ІV Положення №57, для прийняття рішення, передбаченого підпунктом 1 пункту 1 цього розділу, зокрема, особа, позбавлена особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, звертається до Мінреінтеграції з письмовим зверненням. До звернення додаються: 1) копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України особи, позбавленої свободи внаслідок збройної агресії проти України; 2) відомості або документи, що підтверджують факт та обставини позбавлення особи свободи внаслідок збройної агресії проти України; 3) інші документи та/або інформація, які заявник вважає за потрібне додати до звернення.

Таким чином, діючим законодавством визначений позасудовий порядок розгляду питань, пов`язаних з визнанням осіб такими, що були позбавлені свободи внаслідок збройної агресії проти України, та здійсненням заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Посилання апелянта на лист керівника Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях від 31 грудня 2021 року щодо необхідності встановлення вказаного факту в судовому порядку не спростовує висновку суду першої інстанції щодо необхідності вирішення вказаного питання у позасудовому порядку.

З урахуванням наведеного, зазначена заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна бути розглянута у позасудовому порядку уповноваженим органом, за наслідками розгляду якої у заявника може виникати право на судовий захист, що повинно реалізовуватися з урахуванням норм про судову юрисдикцію.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 08 вересня 2022 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв