Справа № 947/336/22
Провадження № 2/947/1425/22
Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді Коваленко О.Б.,
За участю секретаря Маценко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення 3% річних, -
Представник позивача посилається на те, що Акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» та Відкритого акціонерного товариства «Банк Універсальний». 27.08.2007 року рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «Банк Універсальний» було перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк»; 22.06.2009 року рішенням загальних зборів акціонерів ВАТ «Універсал Банк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»; 31.10.2018 року рішенням загальних акціонерів ПАТ «Універсал Банк» було перейменовано в Акціонерне товариство «Універсал Банк», що підтверджується статутом АТ «Універсал Ба нк».
21.10.2020 року між АТ «ВТБ Банк» та АТ «Універсал Банк» укладено Договір № 75-РБ «Про відступлення прав вимоги». Відповідно до договору АТ «ВТБ Банк» відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручітелів, зазначених у Додатку №1, Додатку № 2 та Додатку № 3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договором (договорами про надання кредиту) та/або договорами поруки та/або договорами з іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін і до них, згідно реєстру у Додатку №1, Додатку № 2 та Додатку № 3 до цього договору (Основні договори, Права вимоги). Відповідно до Додатку № 1 до вищевказаного Договору, у пункті 234 визначено боржника ОСОБА_1 . Основне зобов`язання - кредитний договір №17/2302/08-Р від 27.05.2008 року з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків. З огляду на вищезазначене, АТ «Універсал Банк» набув права вимоги до відповідача за кредитним договором №17/2302/08-Р від 27.05.2008 року, невиконання якого призвело до виникнення заборгованості заборгованості та подачі позову.
27.05.2008 року між ВАТ ВТБ Банк та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 17/2302/08-Р, відповідно до н. 1.1 якого банком було надано грошові кошти (кредит) в сумі 145 000 доларів США на строк 15 років до 2023 року включно з процентною ставкою за користування грошовими коштами 15 % річних. Цільове призначення - на власні потреби.
Також, зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором від 27.05.2008 року були забезпечені порукою шляхом укладення між ВАТ ВТБ Банк, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору поруки № 17/2302/08- ДП1 від 27.05.2008 року.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Оскільки Відповідачами були порушені умови договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та не виконувались взяті на себе зобов`язання, Банк був змушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав.
Рішенням Київського районного суду м.Одеса від 22.09.2010р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07.11.2012р., стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» суму заборгованості по кредитному договору в розмір 1105496,72 грн., заборгованість процентів за користування кредитом 233 994,34 грн., пеня за несплату процентів 32 284,48 грн., пеня за заборгованість по кредиту 19 815,77 грн., індекс інфляції на несплачені проценти 18 224,02 грн., індекс інфляції на заборгованість по кредиту 5 781,39 грн., а всього 1 415 596,72 грн., що еквівалентно 178 736,96 дол. США та судові витрати по 865 грн. з кожного у тому числі шляхом звернення стягнення на майно, що передано в іпотеку за нотаріально посвідченим іпотечним договором-земельну діяльну площею 0,0356 га (кадастровий номер :13:012:0028), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі державного акту право власності на земельну ділянку серії ЯБ №297052, виданого Одеським міським голінням земельних ресурсів 21.03.2006 на підставі рішення Одеської міської ради від 29.09.2005 №4741-IV.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, факт укладання Кредитного договору №17/2302/08-Р від 27.05.2008 року, факт отримання кредитних коштів та факт порушення умов кредитного договору встановлено судовим рішенням Київського районного суду м.Одеса від 22.09.2010р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07.11.2012р. у справі №2-2288/2010, а тому дані обставини доказуванню не підлягають.

У подальшому, ВАТ «ВТБ Банк» 22.11.2012 року було отримано виконавчий документ за вищевказаним рішенням суду та пред`явлено його до виконання. На даний час рішення не виконано. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема, та з огляду на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 порушили грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, та не виконують рішення Київського районного суду м.Одеси від 22.09.2010р. у справі №2-2288/2010р., у Позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.

При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що Рішенням Київського районного суду м.Одеса від 22.09.2010р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 07.11.2012р., стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» суму заборгованості по кредитному договору в розмір 1105496,72 грн., заборгованість процентів за користування кредитом 233 994,34 грн., пеня за несплату процентів 32 284,48 грн., пеня за заборгованість по кредиту 19 815,77 грн., індекс інфляції на несплачені проценти 18 224,02 грн., індекс інфляції на заборгованість по кредиту 5 781,39 грн., а всього 1 415 596,72 грн., що еквівалентно 178 736,96 дол. США та судові витрати по 865 грн. з кожного у тому числі шляхом звернення стягнення на майно, що передано в іпотеку за нотаріально посвідченим іпотечним договором-земельну діяльну площею 0,0356 га (кадастровий номер :13:012:0028), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі державного акту право власності на земельну ділянку серії ЯБ №297052, виданого Одеським міським голінням земельних ресурсів 21.03.2006 на підставі рішення Одеської міської ради від 29.09.2005 №4741-IV.

Відповідно до розрахунку від 08.10.2021р. три відсотки річних за прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 09.10.2018р. по 08.10.2021р. становлять 16 086 дол. США 33 цента.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року N 959-XII "Про зовнішньоекономічну діяльність", Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" (далі - Декрет N 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року N 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Згідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 6600,48 гривень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13,76-81, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Універсал банк», 04114, м.Київ, вул.Автозаводська, буд.54/19, , заборгованість у вигляді 3% річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань в розмірі 16086 доларів США 33 цента.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства «Універсал банк», 04114, м.Київ, вул.Автозаводська, буд.54/19, , суму судового збору в розмірі 6600,48 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду буде складено 16.09.2022 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.