КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/644/22
УХВАЛА

31.08.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Матвієвої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

01.06.2021 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, в якій позивачка просить суд зобов`язати відповідачів усунути їй перешкоди у користуванні нерухомим майном та земельною ділянкою, площею 0,0864 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу паркану та металевої огорожі, споруджених між домоволодіннями по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 08.06.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

29.06.2022 року за участі представника позивача судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання призначене на 31.08.2022 року позивачка та її представник не з`явились, однак до суду 09.08.2022 року надійшла заява від представника позивачки ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду.

Представниця відповідачів в судовому засіданні 31.08.2022 року заперечувала проти задоволення вказаної заяви, вважала її безпідставною, поданою в порушення вимог ЦПК України та просила суд залишити її без задоволення.

Оглянувши подану до суду заяву та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Частиною 2 статті 124 Конституції України проголошено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, що передбачено ч. 1 ст. 4 ЦПК України.

Згідно п.3 ч.1 ст.43 ЦПК України, учасники справи мають право зокрема подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо зокрема позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Аналізуючи вищевказані норми процесуального законодавства вбачаться, що позивач має право на подання заяви про залишення позову без розгляду, однак за передумови, а саме подання такої заяви до початку розгляду справи по суті.

Розгляд справи по суті у відповідності до ч.3 ст.217 ЦПК України розпочинається з оголошенням головуючим судового засідання відкритим.

Як вже судом встановлено, підготовче судове провадження по справі було закрито 29.06.2022 року та призначено судове засідання по суті на 26.07.2022 року, яке було відкрито та в подальшому відкладено за клопотанням сторони позивача.

За наслідком викладеного вбачається, що розгляд справи по суті в цій справі було розпочато 26.07.2022 року, а відтак заява про залишення позову без розгляду подана представника позивача 09.08.2022 року в порушення передбачених ЦПК України процесуальних строків на стадії розгляду справи по суті, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Постановляючи зазначену ухвалу суду, судом враховується, що позивач в цій справі приймає участь через представника, а відтак особою належним чином обізнаною з вимогами ЦПК України та покладеними на нього обов`язками.

Одночасно суд зазначає, що доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно положень ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню.

Приймаючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про залишення позову до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, без розгляду, підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 257, 261, 352-354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 05.09.2022 року.

Головуючий Калініченко Л. В.