Справа № 355/38/22
Провадження № 2/355/593/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року

Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Червонописького В.С.,

секретаря судового засідання Котенко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Барищівської селищної ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Березанської міської ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_2 . При житті ОСОБА_2 ніякого заповідального розпорядження стосовно свого майна не склала.

Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 1,0818 га розташована на території Гостролуцького старостинського округу, Броварського (колишня назва Баришівського) району, Київської області.

В нотаріальній конторі позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавець за життя не оформив документів на право власності на земельну ділянку.

На виконання вимог п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі.

01.07.2022 ухвалою суду справу прийнято до провадження суддею Червонописького В.С.

25.07.2022 від представника позивача надійшло клопотання про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі позивача.

29.07.2022 від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Також позивач просив суд долучити до матеріалів справи письмову відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, сінокіс №9, площею 1,0818 га розташована на території Гостролуцького старостинського округу, Броварського (бувшого Баришівського) району, Київської області, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказану земельну ділянку.

Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 02.12.2009.

Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, сінокіс №9, площею 1,0818га розташована на території Гостролуцького старостинського округу, Броварського (бувшого Баришівського) району, Київської області.

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ №0077255 від 30.12.1996 право власності на земельну ділянку яка перебуває у колективній власнсоті КСП «Гостролуччя» розміром 4,77 в умовних кадастрових гектарах.

Відповідно до довідки №1 від 04.01.2022 виданої виконавчим комітетом Баришівської селищної ради Київської області за померлою ОСОБА_2 закріплені земельні ділянки: рілля І категорії ділянка № НОМЕР_2 , площею 1,5675 га та рілля ІІ категорії ділянка № НОМЕР_3 , площею 1,547 га, на які вона отримала державні акти на право власності, та земельна ділянка сінокіс №9 площею 1,0818га.

Відповідно до приписів ст.ст. 1268, 1261 Цивільного кодексу України, позивач спадщину прийняв шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак отримати свідоцтво про спадщину на спадкове майно в нотаріальній конторі не має можливості, а іншого способу захисту свої прав аніж звернення з позовом до суду у позивача немає.

У відповідності до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст.ст. 335, 376, 392 цього Кодексу.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 Цивільного кодексу України.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.»

Таким чином, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 200, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Барищівської селищної ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого: АДРЕСА_1 ) право на земельну частку (пай) земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 1,0818 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сінокіс), розташовану на території Гостролуцького старостинського округу, Баришівської селищної ради, Броварського (колишня назва Баришівського) району, Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Червонописький