Справа № 307/2654/22
Провадження № 2/307/553/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря с/з Ваш Е.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання двох неповнолітніх дітей.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем шлюб укладено 20 травня 2010 року та зареєстровано у виконкомі Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 18. Від даного шлюбу в них є двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з ним та знаходяться на його повному утриманні та вихованні. Сімейне життя з відповідачкою не склалося, позаяк у них різні характери та погляди на життя, вони втратили почуття довіри та поваги одне до одного. З відповідачкою не проживають разом та не ведуть спільного господарства вже близько дев`яти місяців, а до цього також неодноразово припиняли спільне проживання Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає недоцільним та неможливим, примирення не бажає, а тому, просить шлюб, укладений між ним та відповідачкою, розірвати та визначити місце проживання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по його місцю проживання в АДРЕСА_1 .

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 липня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, позаяк подав заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, позаяк надіслала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, при цьому зазначила, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дітей з батьком ОСОБА_1 не визнає та просить суд в цій частині позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: органу опіки та піклування Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, позаяк голова органу опіки та піклування Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Денис Каганець подав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, при цьому зазначив, що щодо задоволення позову не заперечує та надав висновок органу опіки та піклування Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 20 травня 2010 року було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 18. Вказана обставина також підтверджена оригіналом свідоцтва про шлюб.

У цьому шлюбі у сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також підтверджено копіями свідоцтв про їх народження.

Як стверджено актом обстеження матеріально-побутових умов дворогосподарства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з ним проживають двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Матеріально забезпечені. Сім`я проживає в добре забезпеченому будинку. Батько дбає про дітей. Діти в порядку та під його власним наглядом (а.с.9).

Відповідно до довідки виконкому Дубівської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області від 21 липня 2022 року за № 407 вбачається, що на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , знаходяться двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області за № 02-34/737 від 01 вересня 2022 року за доцільне рекомендовано визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з їх батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . Даний висновок мотивовано тим, що згідно довідки з КНП ЦПМСД Калинівської амбулаторії, виданої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вони знаходяться під наглядом медичної установи з народження. За весь період проживання дітьми опікується батько. Мати здоров`ям дітей не цікавиться, участі у забезпеченні доглядом за дітьми не бере. Коли діти хворіли, батько неодноразово звертався за допомогою. 12 серпня 2022 року Службою у справах дітей та ЦНСП Дубівської селищної ради

було проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за місцем проживання

батька з дітьми. Встановлено, що помешкання має вітальню, дві спальні кімнати,

житлову кімнату, кухню-їдальшо, коридор, дитячу кімнату та санвузол. Збережено

належний санітарно-гігієнічний стан житла. Під час обстеження встановлено, що

створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Питання про визначення місця проживання дітей було розглянуто комісією з

захисту прав дитини Дубівської селищної ради. Батько дітей повідомив комісії, що має

доброзичливі відносини з дітьми. Завжди виконує обов`язки по їх вихованню та

утриманні, створює для них належні житлово-побутові умови проживання, піклується

про їх здоров`я, забезпечує духовний та розумовий розвиток, що підтверджує

документально. Також має добрі характеристики з місця роботи, стабільний заробіток. Батько стверджує, що мати не приділяє належної уваги своїм дітям не забезпечує

їх матеріально. Мати дітей, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою не проживає. При проведенні обстеження умов проживання ОСОБА_6 у справах дітей малолітні діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що спільно з матір`ю не проживають, вона виїхала за кордон. Центром надання соціальних послуг зроблено акт оцінки потреб згідно якого батько створив всі необхідні умови для повноцінного життя та розвитку малолітніх, між дітьми і батьком панує гармонія та любов, а також діти дуже добре забезпечені матеріально (а.с. 28-29).

Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони тривалий час сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «М. С. проти України» (рішення від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Вирішуючи на підставі наявних доказів даний спір між батьком та матір`ю щодо місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким на даний час виповнилося 11 та 8 років відповідно, суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування, а також враховує те, що батько виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них,вік дітей і прихильність до батька, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання кожним із батьків, суд вважає, що є всі наявні правові підстави для визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки це відповідає інтересам дітей.

Разом з тим, суд зауважує, що мати дітей не обмежена у своєму праві на спілкування з дітьми, турботу відносно них та участь у їх вихованні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дітей щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 1 984, 80 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10-13, 18, 133-141, 223, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 115,160, 161, 171, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20 травня 2010 року та зареєстрований у виконкомі Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом № 18 - розірвати.

Місцем проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначити по місцю проживання батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 1 984, 80 гривень (Одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, місце знаходження: смт. Дубове, вул. Подольського, 46, Тячівського району, Закарпатської області, .

Повний текст рішення складено 08 вересня 2022 року.

Головуюча суддя : Сойма М.М.