Справа №591/5546/21
Провадження № 4-с/591/5/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, суб`єкт оскарження: Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) -

встановив:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду через свого представника зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Зарічного ВДВС у м. Суми ПСМУ МЮ (м. Суми) Литовченко Г.Ф. про арешт майна боржника № 53176306 від 09.07.2021 року. У своїй скарзі посилається на те, що державним виконавцем не дотримано строків на відкриття виконавчого провадження та порушено вимоги статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» щодо надання матеріалів виконавчого провадження для ознайомлення. Виходячи із вищенаведених аргументів, скаржник просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Литовченко Г.Ф. про арешт майна боржника № 53176306 від 09.07.2021.

Представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Рижов С.Є. в письмовій заяві скаргу підтримав повністю, просить суд її задоволити та слухати справу у його відсутність.

Представник суб`єкта оскарження: Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в письмовій заяві поданій суду скаргу не визнала повністю, просить суд відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що 13.11.2020 року старшим державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Литовченко Г.Ф. в рамках виконавчого провадження № 53176306 було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій через зміну сторони стягувача до винесення судом рішення про зміну сторони стягувача.

Цього ж дня, суддею Зарічного районного суду м. Суми Клименко А.Я. було видано ухвалу про заміну стягувача з ПАТ «Дельта банк» на правонаступника «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду по справі № 591/6334/15-ц.

Слід також зазначити, що державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Литовченко Г.Ф. після прийняття ухвали Зарічним районним судом м. Суми про зміну стягувача не було видано постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про стягнення з ОСОБА_1 на користь «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» суми боргу за кредитним договором від 24.06.2008 року в розмірі 377 234,06 грн..

Цим самим порушено вимоги частини 5 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження», у якій зазначається, що після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Через що, постанова №53176306 від 09.07.2021року була видана без дотримання встановленого строку.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 у скарзі було зазначено, що ні він, ні його представник на момент звернення до суду із скаргою не отримували постанову про стягнення виконавчого збору, що порушує вимоги ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 % суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Як вбачається із змісту скарги, 05.01.2021 року представником ОСОБА_1 , адвокатом Рижовим С.Є., до Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було подано клопотання № 12416-Р про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження АСВП № 53176306. Втім, на момент звернення зі скаргою, ні Скаржник, ні його представник не отримували матеріали виконавчого провадження для ознайомлення.

За загальними приписами статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» в якій йдеться, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

При цьому, рекомендований лист з копією постанови про арешт майна боржника № 53176306 від 09.07.2021 року був прийнятий у поштовому відділенні АТ «Укрпошта» лише 22.07.2021 року, що підтверджується скріншотом з сайту АТ «Укрпошта».

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до статті 452 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, за змістом вказаних норм закону, обов`язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Вказана вище правова позиція є відображенням правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 642/7456/18.

За правилами частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Надаючи оцінку діям державного виконавця, суд керується Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ст. 1 даного закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як встановлює ст. 2 того ж Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішеннями, що підлягають примусовому виконанню (виконавчими документами) є ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 258 ЦПК ухвала є судовим рішенням.

Зі змісту зазначеної статті Закону України «Про виконавче провадження» вбачається неправомірність дій старшого державного виконавця.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що права заявника порушені та наявні правові підстави для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 260, 353, 447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, суб`єкт оскарження: Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) -задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Литовченко Ганни Федорівни про арешт майна боржника № 53176306 від 09.07.2021 року.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення через Зарічний районний суд м. Суми. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено 12 вересня 2022 року.

СУДДЯ А.Я.КЛИМЕНКО