Справа №760/3201/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Усатової І.А.,
при секретарі - Омелько Г.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлової комісії Генерального штабу ЗСУ, Генерального штабу Збройних сил України про скасування рішення, суд -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до Житлової комісії Генерального штабу ЗСУ, Генерального штабу Збройних сил України про скасування рішення та просив:
-скасувати рішення Житлової комісії генерального штабу Збройних Сил України за п.4.1.2. протоколу №34 від 28 березня 2018 року в частині зняття ОСОБА_1 та членів його сім`ї з квартирного обліку та зобов`язати Житлову комісію генерального штабу Збройних Сил України відновити ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирному обліку у загальній черзі з 09.09.1991 та у списках на позачергове отримання житла як звільненого з військової служби у запас ветерана військової служби з 25.11.2002.
Посилається в позові на те, що 09 вересня 1991 року, він як військовий пенсіонер (звільнений з військової служби у запас з 25.11.2002) та його сім`я у кількості 6 осіб, перебували на квартирному обліку в гарнізоні м. Київ (при житловій комісії Генерального Штабу ЗС України).
Крім того, з квітня 2013 року, він разом з усіма членами його сім`ї, були поставлені на облік до Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, що стало підставою для включення його до контрольного списку Апарату РНБО України його місце роботи.
Зазначає, що склад членів сім`ї становлять:
1. Чоловік - ОСОБА_2 , 1955 р.н.;
2. Дружина - ОСОБА_3 , 1956 р.н.;
3. Син - ОСОБА_4 , 1979 р.н.;
4. Син - ОСОБА_5 , 1984 р.н.;
5. Дружина сина - ОСОБА_6 , 1984 р.н.;
6. ОСОБА_7 , 2015 р.н.
Вказує, що Розпорядженням №48 Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.02.2017 затверджене спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету Апарату РНБО України, яким йому було надано житлове приміщення у вигляді однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 16,3 кв. м., iз залишенням на квартирному обліку в Оболонському районі, оскільки надане приміщення було менше встановленої законодавством норми жилоi площі на людину.
У першій половині 2017 року, він з дружиною та сином ОСОБА_4 , був зареєстрований за новим мiсцем проживання ( АДРЕСА_1 ), решта сім`ї (молодший син, невістка та снука) - за старою адресою (в Оболонському районі).
У зв`язку з цим його квартирна справа (на трьох осіб: я, дружина та старший син) з Оболонського району була у встановленому порядку передана до Святошинського району (за його новим місцем проживання та частини його сім`і), де відповідним рішенням він був поставлений на квартирний облік квітнем 2013 року.
Копії необхідних документів для внесення вiдповiдних змін до квартирної справи Позивача в Генеральному штабі ЗС України були надані до Житлової комісії у грудні 2017 року.
28 березня 2018 року відбулось засідання житлової комісії Генерального штабу ЗС України, на якому було прийняте рішення, за п.4.1.2., про зняття його та членів його сім`ї з квартирного обліку на підставі пункту 11 «Правил обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, та надання їм житлових приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР та Українською республіканською радою професійних спілок від 11.12.1984 № 470. Житлова комісія, посилаючись на пункт 11 Правил, вирішила, що ОСОБА_1 та члени його сім`ї (6 осіб), перебуваючи на квартирному обліку в Міністерстві оборони (за місцем роботи з вересня 1991 року), а також у контрольному списку Апарату РНБО (за місцем роботи з квітня 2013 року) одночасно стояли на квартирному обліку у двох відомствах за місцем роботи одного з членів сім`ї ОСОБА_1 , і це є порушенням положень зазначеного пункту 11 Правил.
Таке рiшення житлової комiсiї затверджене протоколом №34 від 28.03.2018 позивач вважає незаконним.
Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2019 року у справі відкрито провадження.
10.05.2019 до суду надійшов відзив, в якому відповідач просив у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. В обґрунтування посилався на те, що капітан І рангу запасу ОСОБА_1 до зняття з квартирного обліку у Збройних Силах України перебував на цьому обліку в гарнізоні м. Київ (при житловій комісії Генерального штабу Збройних Сил України) складом сім`ї у 6 осіб (він, дружина, син 1979 р.н., син 1984 р.н., дружина сина 1984 р.н., онука 2015 р.н.) в загальній черзі - з 09.09.1991 та у списках осіб, які користуються правом позачергового забезпечення житлом (як звільнений з військової служби в запас ветеран військової служби) - iз 25.11.2002.
Під час вивчення матеріалів облікової справи ОСОБА_1 було встановлено факт одночасного перебування зазначеного громадянина на квартирного обліку при житловій комісії Генерального штабу Збройних Сил України та в контрольних списках працівників, які потребують поліпшення житлових умов за мiсцем його теперішньої роботи, а саме - при Апараті Ради національної безпеки і оборони України.
З урахуванням порядкового номеру ОСОБА_1 в контрольних списках Оболонською районною в м. Києві державною адміністрацією прийнято рішення від 02.02.2017 №48 про виділення йому на вищезгаданий склад сім`ї однокімнатної квартири АДРЕСА_2 житловою площею 16,3 кв. м.
Вказує, що існує можливість перебування особи на одночасному обліку за місцем роботи та місцем проживання, але ніяк не одночасне перебування за двома місцями роботи.
Вважає, що наведене у позовній заяві твердження ОСОБА_8 про те, що постановка на облік до Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації послугувало підставою для включення Позивача до контрольного списку Апарату РНБО України як місця роботи - не відповідає дійсності, оскільки перебування у трудових правовідносинах позивача з РНБО України стало підставою для включення до контрольного списку Апарату РНБО України.
Ухвалою суду від 02 липня 2019 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з огляду на наступне.
Судом встановлено, що з позивач перебував на квартирному обліку при Генеральному штабі Збройних Сил України у загальній черзі з 09.09.1991 та у списках на позачергове отримання житла як звільнений з військової служби у запас ветеран військової служби з 25.11.2002, складом сім`ї:
1. Чоловік - ОСОБА_1 , 1955 р.н.;
2. Заявник - ОСОБА_3 , 1956 р.н.;
3. Син - ОСОБА_4 , 1979р.н.;
4. Син - ОСОБА_5 , 1984р.н.;
5. Дружина сина - ОСОБА_6 , 1984 р.н.;
6. ОСОБА_7 , 2015 р.н.
Розпорядженням Оболонської Районної в м.Києві державної адміністрації №48 від 02.02.2017 про надання житлової площі працівникам підприємств, установ, організацій м.Києва, затверджено спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету Апарату РНБО України, та надано позивачу з вищезгаданим складом сім`ї житлове приміщення у вигляді однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до витягу з протоколу №34 від 28 березня 2018 року засідання житлової комісії ГШ ЗС України, рішенням житлової комісії ГШ ЗС України знято з квартирного обліку житлової комісії ГШ ЗС України полковника запасу ОСОБА_1 з вищезазначеним складом сім`ї 6 (шість) осіб на підставі п.11 «Правил обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, та надання їм житлових приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР та Українською республіканською радою професійних спілок від 11.12.1984 № 470.
Вважаючи це рішення незаконним, позивач звернувся до суду.
Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.
Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України, установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Частиною четвертою статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Частиною четвертою статті 19 КАС України установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службовою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Наведені норми права прямо передбачають, що військова служба належить до служби публічної.
У постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 (провадження № 14-62цс20) Велика Палата Верховного Суду для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей і про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію відступила від висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від18 квітня 2018 року у справі № 806/104/16 за позовом особи, звільненої з військової служби, до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Житомира, житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій відповідачів з відмови у забезпеченні жилим приміщенням або грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення та про зобов`язання відповідачів надати позивачеві житлове приміщення або виплатити належну грошову компенсацію, щодо необхідності розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства, вказавши, що зазначені спори належать до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг).
Зважаючи на наведене, оскільки спір у даній справі стосується проходження публічної (військової) служби, з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а саме скасування рішення житлової комісії Генерального штабу Збройних Сил України в частині зняття ОСОБА_1 та членів його сім`ї з квартирного обліку та зобов`язати житлової комісії Генерального штабу Збройних Сил України відновити ОСОБА_1 та членів його сім`ї на квартирному обліку, правовідносини, що виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
З огляду на наведене, враховуючи, що даний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, провадження у справі підлягає закриттю.
Керуючись статтями 255, 256, 268, 272 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Закрити провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Житлової комісії Генерального штабу ЗСУ, Генерального штабу Збройних сил України про скасування рішення.
Роз`яснити позивачу право на звернення до Окружного адміністративного суду м. Києва.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І.А. Усатова