Справа № 201/3102/22
Провадження № 2/201/2123/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Батманової В.В.,

з секретарем судового засідання Турбаївською М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

АТ «Укрсиббанк» 27 травня 2022 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача суму боргу у розмірі 20 539,46 доларів США, а також стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 9013,20 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 24.10.2006 між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» було укладено кредитний договір №657-1-031-В6, згідно якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 48450 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом. В забезпечення виконання кредитного договору 24.10.2006 між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір поруки №657-1-031-В6/3. АТ «Укрсиббанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 48450 доларів США. Водночас відповідачем свої зобов`язання перед позивачем за кредитним договором виконуються не належним чином, в зв`язку з чим станом на 09.05.2022 заборгованість за кредитом становить 20 539,46 доларів США з яких: 16 990,31 доларів США заборгованість за кредитом, 3113,13 доларів США - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами, 436,02 доларів США - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі.

Представник позивача разом з позовною заявою подав заяву, в якій він зазначив що підтримує позовні вимоги та просив суд розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 надав заяву в якій просив зняти справу з розгляду на період дії воєнного стану в Україні, у зв`язку з його перебуванням у складі територіальної оборони міста, проте жодних доказів на підтвердження вказаному суду не надано та судом не встановлено.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 657-1-031-В6 від 24.10.2006 відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 48450 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом.

В забезпечення виконання кредитного договору 24.10.2006 між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір поруки №657-1-031-В6/3.

У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

У відповідності із ч. 2,3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У зв`язку із тим, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань станом на 09.05.2022 у нього виникла заборгованість перед позивачем за кредитом яка становить 20 539,46 доларів США з яких: 16 990,31 доларів США заборгованість за кредитом, 3113,13 доларів США - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами, 436,02 доларів США - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін.

Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим, ч. 2 ст. 524 та ч. 2 ст. 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, гривня як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Вищевказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 у справі № 6-284ц17.

Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом НБУ на день ухвалення рішення.

Згідно офіційного курсу НБУ станом на 26 серпня 2022 року - 1 дол. США складає 36,5686 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 20 539,46 доларів США, що становить 751 099,30 грн.

Разом з тим, у правовій позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №14-446цс18 та від 11.10.2019 справа №911/165/18 зазначено наступне.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачі на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 9013,20 грн., по 4 506,60 з кожного.

На підставі наведеного та керуючись ст. 258, 259, 263-265, 273ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» () заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором №657-1-031-В6/3 від 24.10.2006 в розмірі 20 539 (двадцять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) 46 доларів США

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» () витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 506 (чотири тисячі п`ятсот шість) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» () витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 506 (чотири тисячі п`ятсот шість) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Батманова