Справа № 355/2155/21
Провадження № 2/355/568/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року

Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Червонописького В.С.,

секретаря судового засідання Котенко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області про визнання права на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Баришівської селищної ради про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті матері позивача ОСОБА_2 відсутня можливість оформити право власності на спадкове майно, а саме:

- земельну частку (пай) земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 1,5554 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сінокіс), розташовану на території Гостролуцького старостинського округу, Баришівської селищної ради, Броварського району, Київської області.

Позивач не може прийняти у садок вищевказане майно, оскільки при життя спадкодавець не оформив своє право власності відповідно до закону.

Разом з позовною заявою подано клопотання про витребування у Баришівської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи номер у нотаріуса 499/2008, спадкодавець ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання вимог п. п. 2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі.

01.07.2022 ухвалою суду справу прийнято до провадження суддею Червонописького В.С. та відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Баришівській районній державній нотаріальної контори спадкової справи номер у нотаріуса 499/2008, спадкодавець ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28.04.2022 до суду надійшло клопотання від відповідача про визнання позовних вимог та розгляд справи буз участі представника Баришівської селищної ради.

29.07.2022 від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та долучено до матеріалів справи відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку.

01.09.2022 до суду надійшли матеріали спадкової справи №499/2008, спадкодавець ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове зсідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи містять заяви від учасників справи про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 27.03.2008.

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 05.07.1963.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_4 від 28.09.1974 позивач після укладення шлюбу змінила своє прізвище з « ОСОБА_4 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_5 ».

Матеріалами спадкової справи встановлено, що 05.09.2008 позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Інші спадкоємця за законом від прийняття спадщини відмовились, про що було подано до нотаріальної контори відповідні заяви про відмову від прийняття спадщини.

Позивач прийняла спадщину після смерті своєї матері, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03.2010.

Відповідно до довідки №309 від 11.10.2021 виданої виконавчим комітетом Баришівської селищної ради Київської області за померлою ОСОБА_2 закріплені земельні ділянки: рілля І категорії ділянка № НОМЕР_5 , площею 1,5509 га, та рілля ІІ категорії ділянка № НОМЕР_6 , площею 1,5212 га, на які вона отримала державні акти, також була закріплена ділянка сінокіс № НОМЕР_1 , площею 1,1554 га документи на право власності не виготовлявся.

Відповідно до відмови від 23.07.2022 №567/02-14 Баришівської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну ділянку, у спадкодавця були відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку.

Таким чином, після смерті матері позивача ОСОБА_2 залишилась не оформлена спадщина на земельну частку (пай) земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 1,5554 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сінокіс), розташовану на території Гостролуцького старостинського округу, Баришівської селищної ради, Броварського району, Київської області.

У зв`язку з відмовою у оформленні права на спадщину після смерті матері на вищевказану земельну ділянку, позивач звернулась до суду.

Відповідно до приписів ст.ст. 1268, 1261 Цивільного кодексу України, позивачі фактично спадщину прийняли, однак свідоцтво про спадщину на вказану земельну ділянку не могли отримати, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на це майно та у позивачів був відсутній повний обсяг цивільної дієздатності, а іншого способу захисту свої прав аніж звернення з позовом до суду у позивачів немає.

У відповідності до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ст. 1268 Цивільного кодексу України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у перш чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 Цивільного кодексу України.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 200, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області про визнання права на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає: АДРЕСА_1 ) право на земельну частку (пай) земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 1,5554 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сінокіс), розташовану на території Гостролуцького старостинського округу, Баришівської селищної ради, Броварського району, Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. Червонописький