Справа № 147/810/22
Провадження № 2-з/147/12/22
УХВАЛА

іменем України

13 вересня 2022 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Мудрак А.М.

з участю сектераря ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Тимощука С.Є.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Конякіна М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції заяву представника позивача адвоката Тимощука Є.С. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Ободівська» до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації та витребування майна,

в с т а н о в и в:

05 вересня 2022 року представником позивача адвокатом Тимощуком Є.С. одночасно з позовною заявою подано до суду заяву про забезпечення позову по справі №147/810/22. В обгрунтування заяви покликається на те, що ТОВ «АФ Ободівська 01.06.2021 направило до Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області заяву (повідомлення) про злочин. 02.06.2021 до ЄРДР за №0000106 внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 358 КК України за фактом підроблення документів та їх використання. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №183031447 від 01.10.2019 р., встановлено, що власником будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 . Дата державної реєстрації - 26.09.2019; підстава для державної реєстрації - довідка, серія та номер: 392, виданий 11.04.2014, видавник КП «Тульчинське МБТІ»; технічний паспорт серія та номер: 20-000725, виданий 11.04.2014 р., видавник КП «Тульчинське МБТІ»; Державний реєстратор: Козловський Микола Сергійович КП «Агенство адміністративних послуг» прийняв рішення про державну реєстрацію відповідного права. Однак, вказані абзацом вище документи не реєструвались та не видавались КП Тульчинське МБТІ, що підтверджується їх відповіддю від 17.09.2021 №781. Таким чином, відповідач безпідставно, згідно з документів, які не реєструвались та не видавались відповідними органами, зареєстрував право власності на майно за адресою: АДРЕСА_1 . Докази вищенаведених обставин підтверджено матеріалами позовної заяви. Стверджує, що позивач у встановленому порядку набув право власності на майно за вищевказаною адресою, що обгрунтовується матеріалами позовної заяви.

За наслідком наявного зареєстрованого права власності за відповідачем, в останнього відкрита можливість вчиняти будь-які дії щодо розпорядження нерухомим майном: укладати будь-які договори (відчуження, оренди, міни, іпотеки тощо), оформлювати право на земельну ділянку під будівлями, а нотаріуси, органи місцевого самоврядування чи державні реєстратори прав на нерухоме майно зможуть вчиняти дії щодо витребовуваного нерухомого майна, що призведе до неможливості ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача в межах предмета та підстав пред`явленого ним до суду позову, а також істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, постановленого за результатами його розгляду у разі задоволення позову. Саме тому вважає ефективним заходом забезпечення позову - накладення арешту на нерухоме майно. Просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1, ч.3, ч.4 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Тимощук Є.С. підтримав подану заяву за обставин, викладених в ній, вказавши, що існують ризики відчуження майна відповідачем. Дійсно в рамках кримінального провадження накладався арешт на вказане майно в частині відчуження, однак позивач не є потерпілим по кримінальному провадженню, тому не можуть претендувати на забезпечення збереження майна в тому кримінальному провадженні. Вказав, що даний арешт майна це зовсім інший вид арешту ніж у кримінальному провадженні.

Представник відповідача ОСОБА_2 -адвокат Конякін М.С. в судовому засіданні заперечив щодо поданої заяви про забезпечення позову. Вказав, що у разі забезпечення позову слід вказати мету. В даному випадку ставиться мета накладення арешту на майно, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , однак не зазначено яке саме майно. Заявлені вимоги мають бути пропорційними до заявленого позову. Також зазначив, що відповідачу та йому як представнику, відомо про існування кримінального провадження, в рамках якого накладено арешт на нерухоме майно, ними було подано клопотання про скасування арешту, однак судом було відмовлено. Стверджує, що протягом року позивач намагається будь-яким способом скасувати державну реєстрацію на майно, яке належить ОСОБА_3 . Ними підтверджено право власності на будівлі за даною адресою, однак позивач ТОВ АФ «Ободівська» немає жодного відношення до даного майна, вони не є власниками даних будівель. Позовними вимогами є скасування державної реєстрації на дане майно, однак у разі задоволення позову, скасування реєстрації не породить ніяких прав для позивача, адже вони не мають права на дані будівлі. Вважає, що мотиви та посилання, зазначені в заяві про забезпечення позову нічим не підтверджені, даний вид забезпечення не може вплинути на рішення суду, яке б воно не було. Тому просив відмовити в заяві про забезпечення позову.

ОСОБА_4 підтримав позицію свого представника.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали додані до заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з вимогами ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, заявник зазначає в прохальній частині заяви: накласти арешт на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , однак не конкретизує, яке саме майно мається на увазі, будівлі та споруди чи земельна ділянка, яка розташована за вказаною адресою.

Відповідачем в якості доказів заперечень щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно подано суду копію ухвали слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 13.07.2021 по справі №147/656/21, якою накладено арешт на будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши відчуження даного майна, з метою збереження речових доказів. Ухвала набрала законної сили.

Також надано суду копію ухвали слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 19.08.2021 по справі №147/656/21, якою в задоволенні клопотання адвоката Конякіна М.С., поданого в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна по кримінальному провадженню відмовлено.

Тобто судом встановлено, що на майно, що являється предметом заяви про забезпечення позову накладено арешт, який діє на даний час.

Також відповідачем надано до суду копію наказу Міністерства Юстиції України від 22.11.2021 №4027/7 та висновок, з яких вбачається, що в задоволенні скарги ТОВ «АФ Ободівська» відмовлено, у зв`язку з тим, що скаржником не підтверджено факт порушення своїх прав у результаті прийняття оскаржуваного рішення.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як визначено у постанові Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

У заяві про забезпечення позову позивачем не наведено достатніх доводів щодо необхідності забезпечення даного позову та доказів того, що це спричинить неефективний захист або поновить порушені чи оспорювані права чи інтереси позивача, за захистом яких вони звернулися до суду і що саме такий вид забезпечення позову має бути застосований судом у даному випадку.

На підставі викладеного враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, зважаючи, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, за умови, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а заявником таких доказів не надано, суд приходить до висновку про те, що заява не обґрунтована, а тому задоволенню не підлягає.

Одночасно суд роз`яснює, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє позивача на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст. ст. 151-153, 259 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Тимощука Є.С. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Ободівська» до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації та витребування майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 16 вересня 2022 року.

Суддя А.М. Мудрак