ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/9364/19 Номер провадження 22-ц/814/2615/22Головуючий у 1-й інстанції Ізмайлов І.К. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 червня 2021 року (час виготовлення судового рішення і дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом, третя особа - Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 та визнати за нею право власності в порядку спадкування на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Заявлені вимоги мотивовані тим, що у червні 2018 року помер чоловік позивачки, з яким вони були співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Не дивлячись на те, що шлюб між ними був розірваний у жовтні 2013 року, вони продовжували проживати у спірній квартирі разом як одна сім`я.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 на день відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Харківська міська рада в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом вимог процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції проігнорував істотну обставину, а саме те, що позивач не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, і, відповідно, нотаріус не відмовляв у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Всупереч вимогам процесуального закону суд першої інстанції порушив правила оцінки доказів, а тому помилково визнав доведеним факт спільного проживання позивача із спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10.12.2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20.12.2021 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду справи та призначено справу до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

У відзиві адвокат Наумов С.М., представник ОСОБА_1 , навів свої заперечення на доводи апеляційної скарги, наголошуючи, що висновки суду першої інстанції по суті спору є обгрунтованими, а тому просив залишити рішення суду без змін.

Зокрема у відзиві проаналізовані факти, які не оспорюються, а також докази, наявні у справі.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року задоволено клопотання Харківської міської ради, призначено проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У день засідання у призначений час не виявилося можливим з технічних причин встановити зв`язок із представником Харківської міської ради за адресами, що були зазначені у клопотанні про проведення засідання у режимі відеоконференції.

Відповідно до ч.5 ст.212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

За таких обставин апеляційний суд ухвалив розглянути справу без участі представника відповідача.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у межах заявлених вимог, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 23 листопада 1979 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб, який зареєстрований у встановленому законом порядку.

З 23 квітня 1980 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мали зареєстроване місце проживання у квартирі АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за цією ж адресою до цього часу.

ОСОБА_2 був зареєстрований зі цією адресою до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 .

27 вересня 1983 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірваний.

05 січня 1996 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 повторно уклали шлюб.

14 лютого 1996 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в порядку приватизації набули право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29 жовтня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірваний.

У подальшому ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 новий шлюб не укладали.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності факта проживання позивачки із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу після останнього розірвання шлюбу у 2013 році до дня смерті останнього.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частини перша, четверта статті 3 СК України).

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Однак до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Проаналізувавши надані у справу докази у сукупності з іншими матеріалами справи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89 ЦПК України, дав правильну оцінку доказам та встановленим фактичним обставинам і зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про відсутність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину апеляційний суд відхиляє з тих підстав, що за встановлених обставин - відсутність зареєстрованого шлюбу із спадкодавцем на день його смерті, відсутність родинних відносин із спадкодавцем, є очевидним (поза розумним сумнівом) те, що у разі звернення до нотаріуса позивач отримала б відмову у будь-якому випадку, тому у цьому конкретному випадку відсутність вмотивованої відмови нотаріуса не може бути перешкодою для звернення до суду для захисту порушеного права.

На переконання апеляційного суду встановлені у справі факти і досліджені судом докази у сукупності є достатніми для висновку про те, що позивач після розірвання шлюбу із спадкодавцем у 2013 році продовжувала проживати з ним однією сім`єю до часу його смерті.

Принаймі, відповідач, окрім посилань на правові висновки Верховного Суду у конкретних справах, не подав суду доказів і на їх підставі обґрунтованих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 29 жовтня 2013 року у справі №644/8502/13-ц у частині встановлення преюдиційного факта (термін припинення шлюбних відносин) апеляційний суд вважає необґрунтованим з таких підстав (т.1 а.с.21).

По-перше, у рішенні суду відсутні посилання на докази, на підставі яких такі обставини встановлені.

По-друге, обставини, на які зроблене посилання у рішенні суду, стосується періоду до жовтня 2013 року, тоді як позовні вимоги у цій справі обґрунтовані обставинами, що мали місце після жовтня 2013 року.

Отже, підстави для застосування ч.5 ст.82 ЦПК України відсутні.

У підсумку апеляційний суд приходить до висновку про те, що в апеляційній скарзі відсутні посилання на істотні обставини та відповідні докази, які б спростовували правильність рішення суду в оскаржуваній частині.

Перевіркою матеріалів справи не встановлено обставин, з якими процесуальний закон пов`язує можливість чи обов`язок апеляційного суду скасувати або ж змінити судове рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргуХарківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 14 вересня 2022 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов