Справа № 513/140/22
Провадження № 2/513/178/22
Саратський районний суд Одеської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі:
головуючої судді - Рязанової К.Ю.,
за участю: секретаря судового засідання Фабрикатор Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Сарата Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі його представника адвоката Нижник Г.І. до Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
в с т а н о в и в:
У січні 2022 року позивачу стало відомо, що оскаржуваний виконавчий напис було пред`явлено до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Джулай Юлії Юріївні. У зв`язку із цим, його представником було надіслано приватному виконавцю адвокатський запит з метою одержання копії виконавчого напису нотаріуса, а також документів, на підставі яких такий виконавчий напис було зроблено. У відповідь на адвокатський запит було отримано від приватного виконавця у позасудовому порядку копію оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса та копії документів, на підставі яких такий виконавчий напис було зроблено.
На думку позивача, під час вчинення виконавчого напису за № 1942 приватний нотаріус Золотих О.О. не врахував, що норма законодавства, яка передбачала можливість стягнення заборгованості за кредитним договором, не посвідченого в нотаріальному порядку (пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів № 1172), була визнана незаконною та нечинною в судовому порядку, а тому виконавчий напис, вчинений на підставі нечинної правової норми, повинен бути визнаним таким, що не підлягає виконанню.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Нижник Г.І. у судове засідання не з`явились, надали до суду заяву відповідно до якої позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити, справу розглянути у їх відсутність.
Представник відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА- ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС, у судове засідання не з`явився, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, шляхом направлення рекомендованого повідомлення та електронною поштою. Крім того, представник відповідача - ТОВ ФІНАНСОВА-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС, повідомлявся через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Жодних заяв або клопотань від відповідача не надходило.
Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився, жодних заяв та клопотань не надав.
Згідно з пунктом 4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи.
За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до частини 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Частинами 1, 2 ст.281 ЦПК України встановлено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України, про що постановлена ухвала суду від 08 вересня 2022 року.
Суддя дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази у їх сукупності, встановила таке.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно ст. 87 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст. 88 Закону України Про нотаріат нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів провадиться стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису у цьому випадку подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів внесено зміни, зокрема доповнено пунктом 2 - Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису за цим пунктом нотаріусу подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України).

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскільки укладений між Публічним акціонерним товариством Банк Михайлівський та позивачем кредитний договір нотаріально не посвідчений та оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 13 січня 2022, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також, суду не надано доказів, які б свідчили, що в даному випадку, при вчиненні виконавчого напису, нотаріусу разом з відповідною заявою стягувача було надано первинні фінансові документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність, на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Враховуючи те, що на момент вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису від 13 січня 2022 року визначена товариством заборгованість не є безспірною, приватним нотаріусом не дотримано вимог статей 87, 88 Закону України Про нотаріат, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Крім того, положеннями ч. 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач у своєму позові також просив стягнути судові витрати на правничу допомогу у розмірі 9500 гривень.

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18).

Такі ж висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц, від 23 червня 2022 року у справі № 607/4341/20.

На підтвердження факту понесення судових витрат та їх розміру, представником позивача адвокатом Нижник Г.Ш. на електрону адресу суду 15 серпня 2022 року надано документи: договір про надання правничої (правової) допомоги, додаткова угода до договору про надання правничої (правової) допомоги від 04 лютого 2022 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за договором про надання правничої (правової) допомоги від 04 лютого 2022 року, квитанція до прибуткового касового ордера №45/22 від 13 серпня 2022 року, згідно якої, ОСОБА_1 сплатив 9500 гривень.

Відповідно до детального опису робіт (надання послуг), виконаних адвокатом за договором про надання правничої) допомоги від 04 лютого 2022 року адвокат Нижник Г.І. надав клієнту юридичні послуги відповідно до договору від 04 лютого 2022 року, вартість яких становить 9500 гривень, з них: зустріч із замовником, надання консультацій щодо обставин спору за одну годину 1000 гривень, ознайомлення з матеріалами та документами, наданими замовником за одну годину 1000 гривень, підготовка адвокатського запиту до приватного виконавця Джулай Юлії Юріївни для отримання копії оскаржуваного виконавчого напису та документів, на підставі якого він вчинений за одну годину 1000 гривень, формування правової позиції. Дослідження та пошук судової практики за дві години 2000 гривень, зустріч із замовником, узгодження правової позиції та подальших дій за одну годину 1000 гривень, написання позовної заяви, підготовка додатків до позовної заяви, виготовлення копій письмових доказів, формування пакетів документів для суду та іншим учасникам справи, надсилання позовної заяви з додатками до суду за три години 3000 гривень, підготовка заяви про розгляд в порядку спрощеного провадження за 30 хвилин - 500 гривень.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 911/4242/15, зазначив, що проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу, витраченому адвокатом на виконання робіт.

Стороною відповідача будь-яких заперечень щодо заяви про стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 9500 грн. суду не надано.

У постанові від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/WestAllianceLimited проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, суд зазначає, що витрати на ведення справи підтверджені адвокатом Нижник Г.І., а тому підлягають задоволенню у розмірі 9500,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 992 гривні 40 копійок судового збору.

На підставі ст.ст. 526, 549, 610, 611, 626, 628, 629, 638, 639, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 13 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за № 1942, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС, грошових коштів у сумі 23429 гривень 92 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 9500 (дев`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 08 вересня 2022 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Нижник Гліб Ігорович, свідоцтво на зайняття адвокатською діяльністю №002229 від 11 червня 2019 року, адреса: 65026, м.Одеса, вул.Грецька, 17, офіс юридичної компанії «B&B».

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА-ПРАВОВА ГРУПА ЛЕКС, , місцезнаходження за адресою: 01032, м.Київ, вул. Л. Толстого, 33, оф.75.

Третя особа: Приватний нотаріус Золотих Олександр Олександрович, місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя К. Ю. Рязанова