Справа № 761/1303/21
Провадження № 2/761/4018/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Соломон О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь безпідставно отримані кошти (пенсію) у розмірі 1 220,80 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 перебувала на пенсійному обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в місті Києві та отримувала пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами перевірки пенсійної справи відповідача було виявлено факт невідповідності даних щодо стажу, а саме при поновленні виплати пенсії по втраті годувальника було «здвоєно» стаж одного з годувальників, що призвело до неправомірного збільшення розміру пенсії. Після приведення матеріалів пенсійної справи відповідача у відповідність до норм чинного законодавства, було визначено вірний розмір пенсії та розраховано суму пенсії, виплачену відповідачу понад розмір, визначений законодавством.

Відповідно до довідки №3518 про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 за період з 01.02.2014 року по 31.05.2015 року, різниця становить 1 220,80 грн., у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі та проводити розгляд справи у відсутність представника.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про день, час та місце судового засідання, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на заявлені вимоги не направила.

На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін, що не з`явились в судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на пенсійному обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в місті Києві та отримувала пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначає, що ним було виявлено, що у період часу з 01.02.2014 року по 31.05.2015 року мала місце надмірна виплата коштів (пенсії) відповідачу у розмірі 1 220,80 грн.

Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку (ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Так, у ст. 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум (постанова ВП Верховного Суду від 16.01.2019 року по справі №753/15556/15-ц).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

За змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, оскільки, стороною позивача не було доведено недобросовісність дій відповідача, а також наявності рахункової помилки, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягає стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 223 ЦПК України; ст.ст. 15, 16, 1212, 1215 ЦК України; ст.ст. 1, 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

В позові Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Г. Притула