Справа №443/931/22
Провадження №2/443/609/22
УХВАЛА

про забезпечення позову

09 вересня 2022 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,

встановив:

Суть заяви.

Представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, належне ОСОБА_3 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви покликається на неповернення відповідачем ОСОБА_3 отриманих за розпискою від ОСОБА_1 матеріальних цінностей на суму 1 500 000 грн по даний час. Відповідач володіє нерухомим майном, жодних дій по виконанню обов`язку перед позивачем не вчиняє, відтак, очевидним є той факт, що відповідач ухиляється від взятих на себе обов`язків.

Суд, вивчивши викладені представником позивача у заяві аргументи, а також додані до неї документи, доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом.

За змістом розписки від 16.03.2019 ОСОБА_3 отримав у ОСОБА_1 у 2017-2018 роках на розвиток фермерського господарства матеріальні цінності на суму 1 500 000 грн, які зобов`язувався повернути до 31.12.2019 (а.с.4).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.03.2020 ОСОБА_3 на праві користування належать земельні ділянки та на праві приватної власності будинок в АДРЕСА_1 (а.с.17-18).

Нормативно-правові акти, якими керувався суд.

Згідно з вимогами частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Нормою пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Крім цього, суд бере до уваги роз`яснення, викладені у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі Постанова Пленуму ВСУ), згідно з якими розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків.

Суд зауважує, що метою застосування заходів забезпечення позову є гарантування виконання можливого рішення суду, відтак такі повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Також, суд звертає увагу на те, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, необхідним для попередження подальших неправомірних дій, про усунення яких позивач просить (або проситиме) у позові, і такий захід забезпечення позову не вирішує наявності будь-якого права.

Аналіз наведених стороною позивача аргументів та наявних на їх підтвердження доказів дає підстави дійти висновку про наявність підстав вважати, що між сторонами дійсно наявний спір і невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу майно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому суд вважає, що заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності нерухоме майно (будинок) по АДРЕСА_1 слід задовольнити.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 157, 260, 261 ЦПК України,

постановив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на будинок АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , 23.11.2004.

Копію ухвали направити в Жидачівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) до виконання.

Відповідно до вимог статті 157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя А.І. Павлів