Номер провадження: 22-ц/813/2374/22
Справа № 2-6083/11
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Цюри Т.В., Сегеди С.М.

За участю секретаря - Дерезюк В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1

-про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА

Короткий зміст заявлених вимог

23 лютого 2011 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24.12.2007 року в сумі 131 149,73 доларів США, що станом на 07.02.2011 року по курсу НБУ (7,9457) становило 1 042076,38 гривень, з яких:

-заборгованість за кредитом становить 112 894, 48 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 897 025,67 грн;

- заборгованість по процентам за користування кредитом становить 14 710,06 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 7 350,71 грн;

- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам становить 2 620,07 гривень, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 20 818,28 грн.;

-судові витрати.

Зазначає, що згідно договору про надання споживчого кредиту № 0 від 24 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_2 банк передав позичальниці грошові кошти в іноземній валюті в сумі 118 600,00 доларів США, за умовою сплатити процентів, комісії в порядку і на умовах визначених договором у розмірі 12,4 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором відповідач ОСОБА_2 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , про що укладено Іпотечний договір від 24.12.2007 року

Однак, позичальник не виконує своїх зобов`язань відповідно до п.4.1 Кредитного договору .

Кредит забезпечений договором поруки № 169183, укладеним з ОСОБА_1 .. Позичальник в установлені законом строки не проводить виплати, в зв`язку з чим банком на адресу відповідачі 27.08.2010 року направлені повідомлення про дострокове повернення коштів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2013 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 24.12.2007 року в сумі 1 042 076,38 (один мільйон сорок дві тисячі сімдесят шість) гривень, яка складається із: заборгованість за кредитом становить 112 894, 48 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 897 025,67 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом становить 14 710,06 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 7 350,71 грн; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам становить 2 620,07 гривень, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 20 818,28 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 суму судового збору в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 60 (шістдесят) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 60 (шістдесят) гривень.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з того, що ОСОБА_2 (Позичальник) істотно порушила норми Закону та умови договору про надання споживачу кредиту № 0 від 24.12.2007 року, не виконавши взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту разом з нарахованими відсотками та іншими платежами, передбаченими Договором, ці грошові кошти підлягають стягненню в солідарному порядку з Позичальника та Поручителя.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2013 року та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог позивача-відмовити у повному обсязі, стягнути понесені судові витрати. Справу розглянути за її відсутності.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що надання кредиту відповідно до умов договору здійснюється у термін з 24 грудня 2007 року по 24 грудня 2022 року, сплачувались частинами.

З довідки- розрахунку заборгованість за кредитом ОСОБА_2 на 07.02.2011 року вбачається, що вперше нею порушені умови договору в 25 лютого 2008 року та остання оплата проведена 16.02.2009 року .Позовна заява надійшла до суду 23.02.2011 року.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через 6 місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині зобов`язання щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Одночасно посилається на відсутність повноважень банку щодо укладення кредитного договору в іноземній валюті.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце судового розгляду сповіщені належним чином.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачка ОСОБА_2 відмовилась від отримання судової повістки на 01.09.2022 року.

Відповідачка ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просила справу слухати за її відсутності.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги приходить до наступного.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).

Частинами першою, другою ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною першою ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Отже, умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором або до виконання поручителем зобов`язань боржника за основним договором, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. У цьому випадку має застосовуватися припис ч. 4 ст. 559 цього кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (провадження № 14-265цс18) та від 20 березня 2019 року у справі № 1411/3467/12 (провадження № 14-594цс18).

Судом встановлено, що згідно договору про надання споживчого кредиту № 0 від 24 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_2 банк передав позичальниці грошові кошти в іноземній валюті в сумі 118 600,00 доларів США, за умовою сплатити процентів, комісії в порядку і на умовах визначених договором у розмірі 12,4 % річних.

Згідно з Додатку №2 встановлений Графік щомісячного платежі котрі є невід`ємною частиною Договору.( а.с.3336).

В забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором відповідач ОСОБА_2 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , про що укладено Іпотечний договір від 24.12.2007 року

Однак, позичальник не виконує своїх зобов`язань відповідно до п.4.1 Кредитного договору .

Кредит забезпечений договором поруки № 169183, укладеним з ОСОБА_1 ..

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється з дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Як встановлено судом, банк змінив строк виконання зобов`язання, скориставшись передбаченим правом на дострокове повернення всієї суми кредиту і пов`язаних із ним платежів та звернувшись до боржників 27.08.2010 року про дострокове повернення суми кредиту.

При цьому, невиконання цієї вимоги протягом 31 календарного дня з дати отримання цього листа( вимоги) 32 календарний день з цієї дати термін повернення кредиту буде вважатись таким, що настав.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 отримала досудову вимогу 14 вересня 2010 року, 32 день припадає на 16 жовтня 2010 року та саме з цієї дати обчислюється шестимісячний строк який сплив 16 квітня 2010 року.

Враховуючи, що Банк змінив строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором, встановивши новий строк у своїй вимогі про повне погашення кредитної заборгованості, позовну заяву позивачем подано 23.02.2011 року, після шестимісячного строку, судова колегія приходить до висновку про припинення поруки у відповідності до вимог частини4 ст.559 ЦК України.

На наведене суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до ухвалення судом незаконного рішення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з позивача на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1 275 грн, в рахунок відшкодування судового збору сплаченого за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. 141,367,368,374,375,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2013 року в частині стягнення в солідарному порядку кредитної заборгованості з ОСОБА_1 скасувати та в цій частині прийняти постанову.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект"(, місцезнаходження якого місто Київ, вул. Іллінська, 8) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) 1 275 грн( одну тисячу двісті сімдесят п`ять грн) .

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 08.09.2022 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Т.В.Цюра

С.М.Сегеда