Справа № 675/1786/21
Провадження № 2/675/179/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" серпня 2022 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Столковського В. І., з участю: секретаря судового засідання - Бойчука Т. М., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Каруна В. П., відповідача - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в м. Ізяслав цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Ізяславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про визнання батьківства, виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини та внесення змін до актового запису про народження дитини,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання батьківства, виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини та внесення змін до актового запису про народження дитини.

Позовну заяву мотивувала тим, що з 22 липня 2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який розірвано 16 квітня 2019 року. Шлюбні відносини фактично припинено ще в липні 2013 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народився син ОСОБА_4 , біологічним батьком якого являється ОСОБА_2 . Відповідно до положень статті 122 СК України батьком дитини в актовому записі про народження вказано ОСОБА_3 , оскільки на час народженням сина ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з останнім.

Пославшись на викладене, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; виключити запис про ОСОБА_3 як батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з актового запису про народження № 125 від 25 вересня 2015 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області; внести зміни до цього ж актового запису, вказавши батьком ОСОБА_4 ОСОБА_2 , змінивши при цьому по батькові дитини ОСОБА_4 з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 ».

Ухвалою судді від 15 листопада 2021 року відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у даній справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Ізяславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Витребувано у вказаному відділі державної реєстрації актів цивільного стану належним чином засвідчену копію актового запису про народження ОСОБА_4 № 125 від 25 вересня 2015 року.

Ухвалою суду від 10 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Карун В. П. позов підтримали із зазначених у ньому підстав.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав та подав до суду письмову заяву, у якій вказав, що відповідно до приписів частини 2 статті 138 СК України вказаною заявою підтверджує визнання факту свого батьківства відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, про причини неприбуття суд не повідомив, відзив на позов не подав.

Представник третьої особи Ізяславського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у судове засідання не прибув, про дату час та місце слухання справи повідомлений належним чином, у поданій до суду письмовій заяві просив слухати справу без участі представника відділу.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності учасників справи, які до суду не прибули.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з статтею 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

За змістом положень статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до статті 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (стаття 136 СК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області 22 липня 2008 року.

Відповідно до рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 16 квітня 2019 року, яке набрало законної сили 17 травня 2019 року, шлюб між ними розірвано.

25 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області складено актовий запис № 125 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого значаться позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 , про що видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .

Відомості про батька дитини у вказаному актовому записі внесено відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області у порядку частини 1 статті 122 СК України.

Допита в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що з 2013 року ОСОБА_3 перестав проживати разом із ОСОБА_9 та зник у невідомому напрямку. З того часу позивач проживає однією сім`єю із відповідачем ОСОБА_2 . Коли ОСОБА_9 завагітніла ОСОБА_4 , то повідомила свідку, що батьком дитини є саме ОСОБА_2 . Після народження сина позивач переїхала з м. Ізяслав до с. Комини Шепетівського району Хмельницької області, де й проживає із батьком дитини.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона є рідною сестрою ОСОБА_9 . У 2013 році чоловік позивача поїхав у невідомому напрямку після сварки із нею та більше не повертався. З того часу позивач та ОСОБА_2 проживають однією сім`єю. Саме під час спільного проживання із останнім ОСОБА_9 завагітніла. ОСОБА_2 визнає себе батьком ОСОБА_4 .

Допитана в судовому засіданні в порядку статті 234 ЦПК України в якості свідка позивач ОСОБА_1 суду показала, що останній раз бачила свого колишнього чоловіка ОСОБА_3 у 2013 році. З 2013 року та по даний час вона проживає однією сім`єю із ОСОБА_2 , який є біологічним батьком сина ОСОБА_4 .

Допитаний у порядку статті 234 ЦПК України в якості свідка відповідач ОСОБА_2 суду показав, що з 2013 року по даний час він проживає однією сім`єю із ОСОБА_1 . Проживав із останньою ОСОБА_2 і на момент зачаття її сина ОСОБА_4 . Саме він є біологічним батьком останнього. ОСОБА_3 . ОСОБА_2 ніколи не бачив та з останнім не знайомий.

Стверджуючи, що ОСОБА_3 не має кровного споріднення із дитиною ОСОБА_4 , а його біологічним батьком є ОСОБА_2 , позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно з частиною третьою статті 122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.

Визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, регулюється статтею 126 СК України.

Відповідно до частин 1, 3 статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені.

Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України.

Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.

Відповідно до частини першої статті 138 СК України жінці, яка народила дитину у шлюбі, надано право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини.

Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини відповідно до частини другої цієї ж статті може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, судам слід ураховувати, що відповідно до статті 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України ), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство

Отже, предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звернулась до суду як з вимогою про оспорювання батьківства свого колишнього чоловіка ОСОБА_3 , так і з вимогою про визнання батьківства відповідача ОСОБА_2 щодо її дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності кровного споріднення між відповідачем ОСОБА_3 та дитиною ОСОБА_4 матеріали справи не містять.

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Матеріали справи не містять клопотань учасників справи про призначення судово-генетичної експертизи, право на звернення з якими їм судом неодноразово роз`яснювалось на виконання вимог частини 5 статті 12 ЦПК України.

Клопотання про проведення експертизи щодо встановлення спорідненості між дитиною та ОСОБА_3 , а також між дитиною та ОСОБА_2 не заявлялось і таке експертне дослідження не призначалось.

Крім того, відомості про батька ОСОБА_4 внесені до актового запису про народження дитини на підставі частини 1 статті 122 СК України, згідно якої дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Відповідач ОСОБА_3 не оспорив своє батьківство і таких позовних вимог не заявив.

Також за змістом частини 2 статті 138 СК України вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Порядок подання вказаної заяви визначений у статті 126 СК України, згідно якої така заява може бути подана до органу державної реєстрації актів цивільного стану особисто або через представника, за умови її нотаріального засвідчення.

Однак, у даній справі відсутні відомості щодо подання ОСОБА_2 заяви про своє батьківство в порядку статті 126 СК України, що виключає можливість задоволення вимоги матері дитини про виключення запису про її чоловіка, як батька дитини, з актового запису про народження.

Подана відповідачем ОСОБА_2 до суду письмова заява від 13 грудня 2021 року, у якій останній вказав, що відповідно до приписів частини 2 статті 138 СК України підтверджує визнання факту свого батьківства відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є заявою про батьківство у розумінні статті 126 СК України, а тому не береться судом до уваги.

Та обставина, що відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги ОСОБА_9 , не є беззаперечною підставою для їх задоволення, оскільки згідно з частиною 4 статті 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову у разі визнання його відповідачем лише за наявності для того законних підстав. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, заява про визнання позову відповідачем ОСОБА_3 до суду не подана.

Суд зазначає, що визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.

Враховуючи, що у даних спірних правовідносинах інтереси дитини мають першочергове значення, тому визнання відповідачем ОСОБА_2 позову про виключення запису про батька ОСОБА_3 з акту цивільного стану про народження дитини та визнання батьківства ОСОБА_2 , за відсутності на те законних підстав, не може бути підставою для задоволення вказаних вимог.

Зважаючи на відсутність у матеріалах справи об`єктивних доказів відсутності кровного споріднення між дитиною та особою, записаною в актовому записі про народження її батьком, а також інформації про подання іншою особою заяви про своє батьківство стосовно ОСОБА_4 в порядку статті 126 СК України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про виключення запису про ОСОБА_3 як батька дитини ОСОБА_4 з актового запису про народження дитини, оскільки це буде порушенням імперативу статті 138 СК України.

Також у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази наявності кровного споріднення між дитиною позивача та відповідачем ОСОБА_2 .

Крім того, позовні вимоги ОСОБА_9 про визнання батьківства відповідача ОСОБА_2 та внесення змін до актового запису про народження сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є похідними від позовної вимоги про оспорювання батьківства відповідача ОСОБА_3 , у задоволенні якої відмовлено.

Що стосується показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , то зазначеними доказами не підтверджується відсутність кровного споріднення між відповідачем ОСОБА_3 та дитиною ОСОБА_4 , а також наявність кровного споріднення між відповідачем ОСОБА_2 і сином позивача. Покази вказаних свідків лише містять інформацію про спільне проживання сторін, а не про походження дитини.

Допит свідка - це логічна і психологічна діяльність особи, яка бере участь у справі, та суду, спрямована на одержання від свідка усних показань, що мають значення для справи. Допит свідка є процесуальною формою здобуття та дослідження одного із засобів доказування - показів свідка.

Згідно з статтею 234 ЦПК України якщо сторона, третя особа, їх представники заявляють, що факти, які мають значення для справи, їм відомі особисто, вони за їхньою згодою можуть бути допитані як свідки згідно із статтями 230-232 цього Кодексу.

Суд зазначає, що цінність свідка полягає у його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставин справи за відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися, для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Однак, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є зацікавленими у результатах вирішення даної справи, а тому їх пояснення, надані у порядку статті 234 ЦПК України, не можуть бути рівнозначними показам незацікавлених осіб. Тому надані у порядку статті 234 ЦПК України покази сторін у якості свідків суд розцінює критично та не бере до уваги.

Суд враховує надані позивачем докази на підтвердження матеріальної неспроможності її та відповідача ОСОБА_2 щодо можливості оплати витрат на проведення молекулярно-генетичної експертизи, а саме: відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 15425 від 11 січня 2022 року та № 15426 від 12 січня 2022 року, довідки УПСЗН Ізяславського району №№ 28, 29 від 14 січня 2022 року. Однак зазначені докази не спростовують вищенаведених висновків суду щодо ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності кровного споріднення між відповідачем ОСОБА_3 та дитиною ОСОБА_4 , а також наявності кровного споріднення між відповідачем ОСОБА_2 і сином позивача ОСОБА_4 .

З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, відповідно до вищенаведених норм матеріального права, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 слід залишити без задоволення у повному обсязі.

Відповідно до статей 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 83, 89, 110, 128, 234, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Ізяславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про визнання батьківства, виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини та внесення змін до актового запису про народження дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 : місце проживання - АДРЕСА_1 , рнокпп - НОМЕР_3 .

Відповідач 1 ОСОБА_3 : останнє відоме зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , рнокпп - у матеріалах справи відсутній.

Відповідач 2 ОСОБА_2 : місце проживання - АДРЕСА_1 , рнокпп - НОМЕР_4 .

Третя особа Ізяславський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький): місце знаходження - м. Ізяслав, вул. Миколи Микитюка, 16-а Шепетівського району Хмельницької області, код ЄДРПОУ - 21323687.

Повний текст рішення суду складений 02 вересня 2022 року.

Суддя: В. І. Столковський