Справа № 342/171/22
Провадження № 2/342/274/2022
07 вересня 2022 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді Андріюк І.Г.,
з участю секретаря судового засідання Малик Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Городенка у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 08.10.1989 право власності на житлове господарство по АДРЕСА_1 належало колгоспному двору, головою якого був її дід ОСОБА_4 . Право власності на 1/4 частину вищезгаданого житлового господарства зареєстроване на підставі рішення Городенківського районного суду від 15.11.2021 за ОСОБА_2 . Для будівництва та обслуговування житлового будинку було виділено земельну ділянку площею 0,23 га. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ» 05.11.2021, житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А» загальною площею 69,1 кв.м, житловою - 38,6 кв.м, комори, двох сараїв, стайні, стодоли, гаража, погребу, криниці, огорожі та вимощення.
Голова колгоспного двору ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За заповітом від 25.12.2008, посвідченим секретарем виконкому Тишківської сільської ради Городенківського району, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті належний йому земельний пай (державний акт на право власності на земельну ділянку ІФ № 016059) заповів ОСОБА_3 , 1952 р.н.; все інше майно, заповів в рівних частинах ОСОБА_3 , 1952 р.н., та ОСОБА_2 , 1959 р.н. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався.
Станом на 15.04.1991 (час ліквідації колгоспних дворів) в колгоспному дворі по АДРЕСА_1 проживали: голова двору ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_5 , які набули право спільної сумісної власності на це будинковолодіння і їх частки у вказаному майні рівні - по 1/2. Реально частки в колгоспному дворі не виділялися.
Згідно рішення Городенківського районного суду від 15.11.2021, яке набрало законної сили, за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/4 частину житлового господарства по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час смерті ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 сама. Згідно заповіту від 02.10.2020, посвідченого секретарем виконкому Тишківської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 51, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті все своє майно заповіла своїй внучці позивачці. З метою реалізації своїх спадкових прав позивачка звернулася до приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я., де за її заявою була заведена спадкова справа № 55/2021. Однак, нотаріус відмовила їй у видачі документів на спадщину на житлове господарство через його реєстрацію, як колгоспного двору, без виділу часток його членів.
Позивачка фактично вступила в управління спадщиною: подала заяву про прийняття спадщини, користується спадковим майном на власний розсуд, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через реєстрацію жилого господарства, як колгоспного двору, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.
Провадження у даній справі відкрито 09.06.2022, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 27.07.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 07.09.2022.
Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивачка у заяві, поданій до суду 25.02.2022 разом із позовною заявою, просить розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує. Відповідачі 01.03.2022 надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі та зазначили, що позовні вимоги визнають у повному обсязі.
Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 08.10.1989, виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09 серпня 1989 р., вбачається, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 .
Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 9649 від 19.03.2021, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 21 за ОСОБА_4 , як головою колгоспного двору, зареєстровано право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 08.10.1989 на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період видачі вищезгаданого свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок (з 31.01.1966 по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56.
Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Оскільки суспільна група господарства, розташованого по АДРЕСА_1 , - «колгоспний двір», право власності на майно колишнього колгоспного двору набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору.
Станом на 15.04.1991 в житловому будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: голова сім`ї, голова колгоспного двору ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується довідкою № 21-23, виданою 07.02.2022 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради згідно по господарської книги № 1 за 1991-1995 роки (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).
З наведеного слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві сумісної власності в рівних частках по 1/2 кожному.
За заповітом, посвідченим 25.12.2008 секретарем виконкому Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 490, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, належний йому земельний пай (державний акт на право власності на земельну ділянку ІФ № 016059) заповів ОСОБА_3 , 1952 р.н.; все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати, і на що він матиме право за законом заповів в рівних частинах ОСОБА_3 , 1952 р.н., та ОСОБА_2 , 1959 р.н. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 46449296 (номер в реєстрі нотаріальних дій 490), що стверджується копією Інформаційної довідки № 28282896 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 06.10.2011 Городенківською районною державною нотаріальною конторою.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 17 від 04.07.2011, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 04.07.2011 виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.
На день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується довідкою № 21-25, виданою 07.02.2022 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради згідно по господарської книги № 1 за 2011-2015 роки (особовий рахунок № НОМЕР_3 ).
Те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були подружжям свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , виданого 11 січня 1978 р., запис за № 23 від 04 червня 1949 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження.
Із копії спадкової справи № 529/2011, наданої суду державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори, вбачається, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як спадкоємці за заповітом, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 .
За відповідачкою ОСОБА_2 рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2021 по справі № 342/909/21 (провадження № 2/342/625/2021) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Городенківської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами в порядку спадкування, що набрало законної сили 16.12.2021, визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .
Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Дружина померлого ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як непрацездатна вдова спадкодавця, відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, є спадкоємцем, що має право на обов`язкову частку у спадщині. Проживаючи постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті чоловіка в розмірі половини частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов`язкову частку), оскільки не подала нотаріусу заяву про відмову від її одержання.
Відповідно до ч.2, ч.3 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.
За заповітом, посвідченим 02.10.2020 секретарем виконкому Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 51, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, рухоме і нерухоме, і взагалі все, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй онуці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жительці м. Івано-Франківськ. Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 67181842 (номер в реєстрі нотаріальних дій 51), що стверджується копією Інформаційної довідки № 63997349 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 19.03.2021 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. Даний заповіт скасував заповіти, складені ОСОБА_5 25.12.2008 та 27.04.2012, інформація про які міститься у вищезгаданій Інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори).
Родинні відносини між позивачкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та спадкодавцем ОСОБА_5 , як онукою та бабою, підтверджується копіями: свідоцтва про шлюб позивачки серії НОМЕР_5 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, з якого слідує, що позивачка після реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », актовий запис від 09.07.2008 в Книзі реєстрації шлюбів; свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_6 , виданого Тишківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, де зазначено, що батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , запис за № 8 від 02 червня 1984 р. в книзі реєстрації актів про народження; свідоцтва про укладення шлюбу батьків позивачки серії НОМЕР_7 , виданого Тишківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, з якого слідує, що мама позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , після укладення шлюбу змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_7 », запис за № 13 від 30 серпня 1980 р. в книзі записів актів про укладення шлюбу; свідоцтва про народження матері позивачки серії НОМЕР_8 , виданого 30.01.1959, де зазначено, що батьками ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , запис за № 4 від 02 січня 1959 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4 від 08.01.2021, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , виданого 08.01.2021 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.
На день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована та проживала одна по АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою № 21-26, виданою 07.02.2022 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради згідно по господарської книги № 1 за 2016-2021 роки (особовий рахунок № НОМЕР_10 ).
Із копії спадкової справи № 55/2021, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., вбачається, що позивачка, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті баби ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , оскільки у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (19.03.2021).
Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_5 та прийняли спадщину, - судом не встановлено.
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Позивачка, прийнявши спадщину після смерті баби ОСОБА_5 , як спадкоємець за заповітом, від імені якої на підставі довіреності діяла ОСОБА_2 , 28.09.2021 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спадкове майно померлої. Їй 30.09.2021 приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. видано шість свідоцтв про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 1683, № 1684, № 1685, № 1686, № 1687, № 1688, на земельні ділянки, що належали спадкодавцю на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки: серії ІФ № 082043, серії ІФ № 081513, серії ІФ № 082042, серії ІФ № 081513, серії ІФ № 082044, серії ІФ № 080779. 21.02.2022 позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 332, на житловий будинок АДРЕСА_1 .
До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_5 входить також 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала їй як члену колишнього колгоспного двору.
Підставою звернення позивачки до суду стало те, що постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Стефурак Н.Я. від 21.02.2022 про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , з посиланням на те, що частка померлої в житловому будинку конкретно не визначена.
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 299286137, сформованої 13.02.2022, вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано право спільної часткової власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 на підставі рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2021 по справі № 342/909/21.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.
Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Досліджені судом докази підтверджують, що позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом після смерті баби ОСОБА_5 успадкувала та фактично стала власником 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала померлій, як члену колишнього колгоспного двору, однак через те, що спадковий житловий будинок відносився до колгоспного двору і частка померлої в ньому конкретно не визначена, немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дану частку нерухомого майна.
Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи правомірність набуття позивачкою права власності на 1/2 частку спадкового житлового будинку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», ч.1 ст. 142 ЦПК України, якими передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Відповідно до ч.3 ст.217 ЦПК України розгляд справи по суті розпочинається з оголошенням головуючим судового засідання відкритим.
При зверненні до суду з даним позовом позивачка ОСОБА_1 сплатила судовий збір в сумі 992,40 грн, що стверджується квитанцією № ПН2440908 від 24 лютого 2022 р. Враховуючи, що заяви відповідачів про визнання позову отримані судом до початку розгляду справи по суті, тому є підстави для повернення позивачці ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме в сумі 496,20 грн (992,40: 2= 496,20).
На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 347, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.), ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст. ст. 76, 81, 82, 142, 211, 217, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за заповітом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - Городенківського) району Івано-Франківської області.
Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції № ПН2440908 від 24 лютого 2022 р., - в сумі 496,20 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивачка ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ;

- відповідачка ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 ;

- відповідач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 .

Повний текст судового рішення складено 07.09.2022.

Суддя: Андріюк І.Г.