Справа № 155/410/22
Провадження № 2/155/272/22
Рішення

іменем України

13 вересня 2022 року м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Яремчук С.М.;

з участю секретаря судового засідання Задурської К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горохів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить зменшити розмір аліментів, який встановлено рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 25 жовтня 2013 року про стягнення з нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2/7 частин від доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття, на стягнення з нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/8 частин від доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття; звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з серпня 2013 року по квітень 2022 року включно в частині заборгованості в розмірі 117555,70 гривень, залишивши за ним обов`язок сплатити заборгованість у розмірі 20000 гривень.

Мотивує свій позов тим, що відповідно до рішення Горохівського районного суду Волинської області від 25 жовтня 2013 року у справі №155/1875/2013-ц з нього стягнуто на користь відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2/7 частин від доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 серпня 2013 року та до досягнення сином повноліття. 11 квітня 2022 року Рожищенським відділом державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) відкрито виконавче провадження №68779312 за виконавчим листом Горохівського районного суду Волинської області №155/1875/2013-ц від 07 лютого 2022 року. Позивач вказує, що з моменту народження сина ОСОБА_3 і до лютого 2022 року він постійно, на добровільній основі сплачував аліменти на користь відповідача на утримання дитини, оскільки дбав про його належне матеріальне забезпечення. 11 листопада 2017 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_4 , після чого виникли зобов`язання фінансового характеру щодо забезпечення рівня життя дружини. В січні 2022 року ОСОБА_4 провели дорогу операцію по встановленню ендопротезу колінного суглобу. Після операції останній встановлено третю групу інвалідності довічно. У зв`язку з лікуванням дружини позивач поніс значні фінансові витрати. Окрім змін в сімейному стані у позивача також значно погіршилося і матеріальне становище. Після 2015 року він офіційно ніде не працює, заробляє гроші на тимчасових підробітках та сезонних роботах, а також з продажу сільськогосподарської продукції. Отже, позивач на даний час не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі 2/7 частин від його доходів. Дана частка аліментів обраховується з середньої заробітної плати по регіону, яка у 2022 році становить 3734,86 гривень. Позивач вказує, що вказана сума стягнення є надмірною та непосильною, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів. Таким чином, зміна сімейного стану позивача, значне погіршення його матеріального становища, потреба у постійному догляді за дружиною є обставинами, які обумовлюють зменшення розміру аліментів.

Окрім того, хоча вказане рішення суду прийняте 25 жовтня 2013 року, заяву про прийняття на виконання виконавчого документу відповідач подала лише 10 лютого 2022 року. Позивач вважає, що відповідач умисно не подавала заяви про примусове стягнення аліментів для штучного створення заборгованості по аліментах. Позивач сумлінно виконував обов`язок по утриманню дитини, перебуваючи у шлюбі з відповідачем забезпечував її та сина всім необхідним. З вересня 2013 року, ще до ухвалення рішення суду, позивач самостійно почав виплачувати аліменти в розмірі близько 600 гривень щомісячно. Тобто, з вересня 2013 по лютий 2022 року він сплачував аліменти в користь відповідача. Оскільки сплачував аліменти у добровільному порядку, то не може документально підтвердити усі платежі, які зроблені за вказаний період. Окремі чеки про сплату аліментів державний виконавець не прийняв в якості доказів оплати аліментів, оскільки в примітці до платежу не вказано призначення платежу «аліменти». Враховуючи вищенаведене, позивач просив частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, які стягуються на підставі рішення Горохівського районного суду Волинської області від 25 жовтня 2013 року по справі №155/1875/2013-ц за період з серпня 2013 по квітень 2022 року включно в частині заборгованості в розмірі 117555,70 гривень, залишивши за ним обов`язок сплатити заборгованість у розмірі 20000 гривень.

11 серпня 2022 року позивачем подано розрахунок заборгованості по аліментах станом на 11.08.2022 р. та заяву, відповідно до якої позивач відмовляється від позову в частині позовних вимог про звільнення його від сплати заборгованості по аліментах та підтримує позов в частині зменшення розміру аліментів з 2/7 частин від доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на стягнення аліментів у розмірі 1/8 частин від доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

29.08.2022 року відповідачем подано суду відзив на позовну заяву, яким останній заперечує проти вимог позивача, вважаючи позов безпідставним та необгрунтованим. При цьому зазначає, що неповнолітній ОСОБА_3 перенбуває на «Д» обліку з приводу асено-невропатичного синдрому резидуально-органічного генезу. Наявність такого діагнозу потребує постійного кваліфікованого медичного огляду та дорогого лікування, про що достовірно відомо позивачу. Щодо покликання позивача на погіршення матеріального стану у зв`язку з тим, що у нього не має постійного доходу та через зміну сімейного стану, то на підтвердження таких обставин позивачем не подано належних та допустимих доказів, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 25 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом.

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 13 вересня 2022 року прийнято відмову позивача від позовних вимог про звільнення його від сплати заборгованості по аліментах та провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення його від сплати заборгованості по аліментах - закрито.

В засідання суду 13.09.2022 позивач не з`явився, відповідно до поданої суду заяви від 29.06.2022 р. просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання 13.09.2022 не з`явилась, її представник у поданій суду заяві просив розглядати справу за його відсутності та відсутності відповідача. При цьому зазначив, що проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано. За час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 в сторін народилася спільна дитина - син ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 25 жовтня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Вирішено стягувати із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2/7 частин від його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 серпня 2013 року та до досягнення сином повноліття, з врахуванням індексації відповідно до закону (а.с.9,10).

Вищевказане судове рішення набрало законної сили та на його виконання 07 лютого 2022 року Горохівським районним судом Волинської області ОСОБА_2 видано виконавчий лист (а.с.11).

На підставі вказаного виконавчого листа Рожищенським відділом державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) відкрито виконавче провадження №68779312 (а.с.12).

11 серпня 2022 року за №15000/03-18-24 Рожищенським відділом державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) складено розрахунок заборгованості по аліментах, згідно якого станом на 01.08.2022 заборгованість ОСОБА_1 по аліментах склала 37324,57 гривень. Із даного розрахунку вбачається, що такий проведений на підставі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до положень якої виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно даних трудової книжки позивача № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 24.06.2015 року звільнений з посади техніка інспектора відділу якості ТзОВ «Кромберг» енд Шуберт Україна» (а.с.40-41).

З дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 11 листопада 2017 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 . Після реєстрації шлюбу останній змінено прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с.14). ОСОБА_4 є інвалідом третьої групи загального захворювання довічно, що стверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №713428 (а.с.15).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №іст.348-38, ОСОБА_4 знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Ковельської ЦРЛ з 12.01.2022 по 01.02.2022 з діагнозом: застарілий імпресійний перелом зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням. ОСОБА_4 12.01.2022 придбано за 72750 гривень цементний ендопротез колінного суглобу (а.с.16, 17).

Розмір доходів ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2016 року по 4 квартал 2021 року, 1 квартал 2022 року стверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 11.05.2022 та станом на 21.06.2022 р. (а.с.18-19, 46).

Згідно квитанцій ПриватБанк №V0000029Fl, №1940, №3917 позивач ОСОБА_1 поповнював картку відповідача ОСОБА_2 відповідно 08.01.2014 на суму 704 гривні, 10.02.2014 1393 гривні, 07.04.2014 1393 гривні (а.с.20).

Згідно квитанцій АТ «Укрпошта» ПН 55, ОСОБА_2 отримувала перекази 02.08.2013 у розмірі 500 гривень, 18.12.2020 1020 гривень, 24.02.2021 2040 гривень (а.с.21).

Спір виник у зв`язку з оспоренням позивачем розміру стягуваних аліментів.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст. 200 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Частиною 4 ст. 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 СК України).

Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З вищевикладеного слідує, що зменшення розміру аліментів можливе лише за умови доведеності наявності однієї з вищенаведених підстав. При цьому, наявність вищевказаних обставин повинно мати місце в проміжку часу із моменту визначення судовим рішенням розміру аліментів і по дату фактичного звернення до суду із позовною заявою про зменшення їх розміру.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Отже, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На обґрунтування своїх позовних вимог про зменшення розміру аліментів позивач посилається на погіршення його матеріального стану та зміну сімейного стану. Зазначає, що з 2015 року офіційно не працює, гроші заробляє на тимчасових підробітках та сезонних роботах, а також з продажу сільськогосподарської продукції. При цьому, позивачем надана копія трудової книжки, останній запис у якій був вчинений 24.06.2015 року - після ухвалення рішення Горохівського районного суду Волинської області від 25.10.2013 року, тобто така обставина з`явилась через більш як півтора роки, а тому може об`єктивно свідчити про зміну (погіршення) його матеріального стану. Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб -платників податків за період з 1 кв. 2016 р. по 4 квартал 2021 року, 1 квартал 2022 року позивач отримував нерегулярні доходи від продажу власної продукції тваринництва, яку реалізовує ТзДВ «Рожищенський сирзавод» протягом 2017-2022 років.

Інформація про працевлаштування ОСОБА_1 на день звернення позивача з позовом до суду та розгляду справи судом в матеріалах справи відсутня.

Водночас, як вбачається із Розрахунку заборгованості по аліментах (в порядку ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»), старшим державним виконавцем Рожищенського відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУ МЮ (м. Львів) Мельничуком В.А. проведено розрахунок заборгованості по аліментах боржника ОСОБА_1 на підставі наявних матеріалів виконавчого провадження, керуючись ст. 5,18,71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу).

Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2022 рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Відповідно з січня 2022 року по червень 2022 року мінімальний гарантований розмір аліментів для дітей від 6 до 18 років становив 1309 грн., з липня 2022 року - 1372,00 грн.

Так, на момент ухвалення рішення Горохівським районним судом Волинської області від 25.10.2013 р. заробітна плата ОСОБА_1 за період з квітня по вересень 2013 року включно (6 місяців) становила 11801,12 грн., що в середньому 1966,85 грн. в місяць, з яких далі відрахувалися аліменти у розмірі 2/7 частки доходу, але не менше 30 % (згодом 50%) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .

Відповідно до розрахунку заборгованості з січня 2022 року по липень 2022 року позивачу нараховано: по 1309,86 грн. щомісячно з січня по березень та червень місяць (що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку); 1901,49 грн. - у квітні (2/7 від доходу), 1929,44 грн. у травні (2/7 від доходу), 1372,00 грн. у липні (що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Згідно відомостей Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 21.06.2022 р. сума доходу ОСОБА_1 у січні 2022 р. становила 1910,55 грн., у лютому 2883,15 грн., у березні 4166,55 грн.

Це означає, що рівень доходів позивача наразі є співмірний з рівнем доходів, які він мав станом на день ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. З наведених вище міркувань суд не бере до уваги доводи позивача про погіршення його майнового стану як підставу для зменшення розміру аліментів. Позивач і так здебільшого сплачує аліменти у мінімально можливому розмірі, згідно чинного законодавства. Зменшення аліментів нижче гарантованого державою розміру, який визначений у ч.2 ст.182 СК України, неможливий та прямо суперечить інтересам дитини.

При цьому, судом не береться до уваги посилання позивача на зміну його сімейного стану та потребу у постійному догляді за дружиною як на підставу для зменшення розміру аліментів. Одружився позивач у листопаді 2017 року. Згідно Виписки із медичної картки ОСОБА_4 , остання перебувала на стаціонарному лікуванні в Ковельській ЦРЛ з 12.01.2022 р. по 01.02.2022 р., а згідно довідки до акта огляду МСЕК третю групу інвалідності дружині позивача встановлено 23.03.2022 р. Позивачем не надано суду доказів, що захворювання дружин є таким, що потребує постійних значних коштів на лікування, а його посилання на разове придбання ендопротезу колінного суглобу на суму 72 750 грн (а. с. 17) не є підтвердженням цих обставин.

Отже, належними та допустимими доказами позивач не підтвердив погіршення його майнового стану, а зміна сімейного стану та наявність дружини інваліда 3-ї групи не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, тому судом до уваги не береться.

Аналізуючи обставини даної справи, надані суду докази, положення ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для зменшення розміру аліментів. З огляду на вищевикладене, у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, судові витрати за подання позовної заяви суд покладає на позивача.

На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України, керуючись ст.ст. ст. 12, 13, 76, 77,78, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області С.М. Яремчук