07.09.2022 року Справа №150/326/22
Провадження №2-н/150/10/22
СУДОВИЙ НАКАЗ
07 вересня 2022 року с. Мазурівка
Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Кушнір Б.Б., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 боргу за спожиту електричну енергію в сумі 9407грн. 18коп., -
02.09.2022 року до Чернівецького районного суду Вінницької області звернулося ТзОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» із вказаною заявою, посилаючись на те, що ОСОБА_1 заборгувала 9407грн. 18коп. за спожиту електричну енергію.
Заява подана з додержанням вимог ст. 163 ЦПК України, без порушення правил підсудності, встановлених ст. ст. 162, 27 ЦПК України.
Підстав для відмови у видачі судового наказу, встановлених ст.165 ЦПК України, немає.
Частиною 1 статті 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляцій та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що комунальними послугами є послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
У даному випадку вимога про примусове стягнення коштів з боржника ґрунтується на тому, що постачання електричної енергії є різновидом комунальної послуги, а ТзОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» згідно ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є виконавцем даної послуги, оскільки, предметом його діяльності є постачання електричної енергії споживачам.
ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії юридичним і фізичним (побутовим) споживачам відповідно до отриманої ліцензії (Постанова НКРЕКП від 14.06.2018 року №429), починаючи з 01.01.2019.
Відповідно до абзаців 4, 5 пункту 13 Розділу ХVІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної е6нергії» №2019-VІІІ від 13.04.2017 електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, упродовж двох років з 1 січня 2019 року виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території. Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Відповідно до договору на постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Відповідно до п.3.4 договору, датою постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в договорі.
ТзОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» здійснювала постачання електричної енергії до домоволодіння ОСОБА_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно довідки про споживання за період з 01.01.2021 по 01.08.2022, сальдово-оборотної відомості за січень 2021 - серпень 2022 роки боржник спожив електричної енергії та не сплатив вартість такої на загальну суму 9407,18гривень.
Відтак, станом 29.08.2022 за боржником рахується заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 9407,18гривень.
Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).
Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Крім того, статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Із врахуванням того, що стягувачем надано належні і допустимі докази щодо доведення обставин, на яких ґрунтується вимога про стягнення суми боргу за спожиту електроенергію, суд вважає, що заява про видачу судового наказу підлягає задоволенню.
Під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
В силу статті 141 ЦПК України суд вважає, що з боржника слід стягнути на користь стягувача судовий збір, сплачений при зверненні до суду із даною заявою.
Керуючись ст.ст. 160, 161, 167, 168, 169 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір»,-
Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» задовольнити.
Копію судового наказу не пізніше наступного дня після видачі судового наказу надіслати боржнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення разом із копією заяви стягувача про видачу судового наказу з доданими до неї документами.
Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Судовий наказ набирає законної сили з моменту винесення.
Суддя _____________________________________________________ Б.Б. Кушнір
У відповідності до положень пункту 7 ч.1 ст.168 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч.1 ст.170 ЦПК України).
Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
Відповідно до ч.2 ст.171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
У разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили (ч.1 ст.172 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років.
Строки, зазначені в частині першій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.
Судовий наказ набрав чинності «___» _______________ 20___ року.
Судовий наказ видано стягувачу «___»______________ 20___ року.
Суддя ______________________________ Б.Б. Кушнір