Справа №932/1049/21
Провадження №2/932/247/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2022 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.

за участю секретаря: Мудраченко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, в залі суду м.Дніпро, цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙСВІ ДІДЖИТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у лютому 2021 року надійшов вищезазначений позов, в якому позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВАЙСВІ ДІДЖИТАЛ» безпідставно набутих коштів у розмірі 56 120,60 грн. та вирішити питання судових витрат.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Цитульського В.І. від 15.03.2021 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Доводи позивача викладені у позові.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що між позивачем та відповідачем 07.02.2020 було укладено договір, згідно умов якого ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання з розробки програмного забезпечення інтернет-додатку під робочою назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в строк з 10.02.2020 до 10.03.2020, а ТОВ «ВАЙСВІ ДІДЖИТАЛ», відповідно, сплатити суму у розмірі 2 000,00 доларів США. На виконання умов вказаного договору та на прохання ОСОБА_1 , ТОВ «ВАЙСВІ ДІДЖИТАЛ» було сплачено 2 000,00 доларів США. З огляду на те, що ОСОБА_1 не було виконано зобов`язання за договором, тобто не вчинено розробку програмного забезпечення інтернет-додатку під робочою назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та виходячи з того, о останній відмовляється повернути отримані кошти, позивач керуючись приписами ст.1212 ЦК України вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Доводи відповідача викладені у відзиві.

В обґрунтування заперечень з приводу заявлених позовних вимог, відповідач зазначив про те, що не отримував коштів за договором від 07.02.2020 та вказав, що у період з лютого по березень 2020 року проходив платне стажування у ТОВ «ВАЙСВІ ДІДЖИТАЛ» з подальшим працевлаштуванням на посаду Android Developer.

Також відповідачем зазначено, що орієнтовна сума судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, становить 28 000,00 грн.

Доводи позивача викладені у відповіді на відзив.

Позивачем зазначено, що ніяких трудових відносин між сторонами не існувало. Доводи зазначені у відзиві є необґрунтованими та безпідставними.

Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до копії договору, 07.02.2020 між ОСОБА_1 та ТОВ «ВАЙСВІ ДІДЖИТАЛ» було укладено договір відповідно до умов якого ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання надання послуг з розробки програмного забезпечення інтернет-додатку під робочою назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Проведення розробки повинно відбутись у строк з 10 лютого 2020 року по 10 березня 2020 року. Факт надання послуг в повному обсязі підтверджується шляхом погодження та підписання сторонами акту прийому-передачі наданих послуг. За проведення розробки ТОВ «ВАЙСВІ ДІДЖИТАЛ» сплатить ОСОБА_1 суму у розмірі 2 000,00 доларів США.

Згідно з доданого позивачем до позову витягу з таблиці, ОСОБА_1 отримав 2000,00 доларів 17.04.2020 за стажування 10.02-10.03.

Також позивачем надано претензії направлені відповідачу щодо вирішення спору в позасудовому порядку.

Норми права, що застосував суд.

Предметом регулювання гл. 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ч. 4 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Згідно з висновком до якого дійшла колегія суддів ВС/КЦС у постанові від 25.03.2020 прийнятій за результатами розгляду цивільної справи №537/4259/15-ц, тлумачення ч.3 ст.651, ч.4 ст.653, п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України дає підстави для висновку про те, що якщо одна зі сторін договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти) і судом встановлено порушення еквівалентності зустрічного надання внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків однієї зі сторін, то сторона, що передала майно (сплатила кошти), має право вимагати повернення переданого іншій стороні в тій мірі, в якій це порушує погоджену сторонами еквівалентність зустрічного надання.

Тобто якщо сторона, яка виконала зобов`язання, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам), і згодом відмовилася від договору, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічного надання, повернення майна (коштів) на підставі п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновок суду.

З огляду на те, що відповідачем заперечується факт отримання коштів, а наявні в матеріалах справи докази не підтверджують доводів позивача про зворотне та враховуючи визначені процесуальним законом засади змагальності сторін, що полягають у наданні належних доказів обставин, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Посилання позивача на те, що факт отримання коштів за договором підтверджується витягом з таблиці не заслуговує на увагу оскільки: у ній не зазначено ким видавалися кошти, зі змісту запису зазначеного в ній вбачається, що кошти сплачено за стажування, а не за розробку програмного забезпечення, а також вказано дату сплати 17.04.2020 в той час як відповідно до умов доданого договору на який посилається позивач термін виконання робіт з 10 лютого 2020 року по 10 березня 2020 року.

Долучена копія таблиці не містить зазначення ким видавалися кошти

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙСВІ ДІДЖИТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 11.04.2022

Суддя В.І.Цитульський