Номер провадження 2/754/2474/22
Справа №754/7849/17
РІШЕННЯ

Іменем України

06 вересня 2022 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Гончаренко М.М., справа № 754/7849/17

ОСОБА_1 - позивач

ОСОБА_2 - відповідач 1

Департамент житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - відповідач 2

Ритуальна служба спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) - відповідач 3

Вимоги позивача: відновлення проходу між місцями захоронення

ОСОБА_3 - представник позивача

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, вимоги якого неодноразово уточнювались і посилаючись на порушення свого права, як користувача місця поховання, просить: 1. Зобов`язати відповідача 1, як користувача земельної ділянки захоронення місця 19 ряду 16 ділянки 78 та відповідача 3 здійснити роботи щодо поновлення проходу між місцями захоронення 19 ряду 16 ділянки 78 та місцем 20 ряду 16 ділянки 78 згідно положення Порядку утримання кладовищ та інших місць затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 19.11.2003 № 193 (а саме відстань між ділянками поховань у ряду повинна бути 0,5 м.), що надасть можливість уходу за могилкою місця 20; 2. Стягнути з відповідачів судові витрати. стягнути з останнього: 103211,02 грн. - заборгованості по сплаті аліментів.

Первісна редакція позову підписана позивачем і подана до суду 15.06.2017.

Справа перебувала у провадженні судді Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_4.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва (суддя: ОСОБА_4) відкрито провадження у справі.

У зв`язку із звільненням судді: ОСОБА_4 справу передано на повторний автоматизований розподіл.

Новим головуючим постановлено ухвалу від 09.11.2021 про прийняття справи до свого провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Внесеною до протоколу судового засідання ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Учасники справи в судове засідання не з`явились і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялись належним у порядку визначеному законодавством, зокрема, поштою, SMS, електронною поштою та розміщенням інформації про рух справи на сайті суду, яка є загально доступною.

Про перебування справи на розгляді судом усім учасникам справи достовірно відомо.

Від відповідача 1 до суду надійшов відзив з проханням відмовити в задоволенні позову за його необґрунтованістю, недоведеністю та пропуском строку позовної давності, оскільки позивач звернулась до суду після спливу строку позовної давності майже через 30 років. Також до суду від відповідача 1 надійшла заява про застосування строків позовної давності в якій відповідач 1 зазначає, що перша надмогильна споруда була встановлена в 1990 році та замість неї нова надмогильна споруда була встановлено точно в межах попередньої старої надмогильної споруди в 2012 році, а позов позивачем подано в 2017 році, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Від відповідача 2 до суду надійшов відзив з проханням відмовити в задоволенні позову з посиланням на те, що здійснення організації поховання померлих покладено на відповідача 3.

Також від відповідача 2 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача 2 з проханням відмовити в задоволенні позову.

Від відповідача 3 до суду надійшов відзив з проханням відмовити в задоволенні позову з посиланням на те, що відповідач 3 немає жодного відношення до встановлених надмогильних споруд з приводу з приводу встановлення яких між позивачем і відповідачем 1 виник даний спір. Також у цьому відзиві відповідач 3 зазначив, що на Лісовому кладовищі відсутня книга реєстрації надмогильних споруд за 2012 рік.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

З урахування ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10.07.2003 № 1102-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: могила - місце на кладовищі, у крематорії, колумбарії або в іншій будівлі чи споруді, призначеній для організації поховання померлих, де похована труна з тілом померлого чи урна з прахом; користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону.

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10.07.2003 № 1102-IV органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи в межах своєї компетенції: 1) вирішують відповідно до закону питання про відведення земельних ділянок для організації місць поховання, крім випадків, передбачених статтею 23-1 цього Закону; 2) забезпечують будівництво, утримання в належному стані та охорону місць поховання, крім випадків, передбачених статтею 23-1 цього Закону; 3) створюють ритуальні служби; 4) вирішують питання про надання за рахунок коштів місцевих бюджетів ритуальних послуг у зв`язку з похованням самотніх громадян, ветеранів війни та праці, а також інших категорій малозабезпечених громадян; про надання допомоги на поховання померлих громадян в інших випадках, передбачених цим Законом; 5) здійснюють контроль за дотриманням законодавства стосовно захисту прав споживачів у частині надання суб`єктами господарювання ритуальних послуг та реалізацією ними предметів ритуальної належності; 6) здійснюють інші повноваження, передбачені цим та іншими законами. Для організації (утворення), будівництва, утримання в належному стані та охорони місць поховання сільські, селищні, міські ради можуть створювати спеціалізовані комунальні підприємства. З метою оперативного забезпечення населення інформацією про суб`єкти господарювання, що надають ритуальні послуги та виготовляють предмети ритуальної належності, органи місцевого самоврядування можуть створювати спеціалізовані госпрозрахункові інформаційні служби. Порядок діяльності таких служб визначається органами місцевого самоврядування відповідно до законодавства.

Згідно ст. 9 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10.07.2003 № 1102-IV, Ритуальні служби - спеціалізовані комунальні підприємства, що створюються органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом, з метою здійснення організації поховання померлих і надання ритуальних послуг, передбачених необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності, передбаченим пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону. Ритуальні служби можуть також надавати ритуальні послуги, не передбачені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг та реалізації предметів ритуальної належності, виготовляти предмети ритуальної належності. Тарифи щодо оплати таких послуг та предметів ритуальної належності встановлюються в межах, визначених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради.

Згідно ст. 25 ст. 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10.07.2003 № 1102-IV, За зверненням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, на території кладовища безоплатно виділяється місце для поховання померлого відповідно до затвердженої проектної документації. За бажанням одного з родичів, визначених у частині п`ятій статті 6 цього Закону, для поховання двох чи більше померлих безоплатно виділяється місце для родинного поховання. Після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. На могилах (місцях родинного поховання) можуть встановлюватися намогильні споруди, склепи за індивідуальним замовленням у межах, встановлених для могили (родинного поховання). Встановлені намогильні споруди, склепи реєструються спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) у книзі обліку намогильних споруд, форму якої затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Забороняється здійснювати поховання інших померлих (підпоховання), встановлення намогильної споруди, склепу без згоди користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання).

Позивач є користувачем місця поховання 20 ряду 16 ділянки 78 кладовища Лісового, що підтверджується свідоцтвом про поховання від 24.07.2018, довідкою від 05.07.2018 та актом № 54 обстеження місця поховання від 05.07.2018 та відповідно до якого місце поховання подвійне, могила облаштована бетоном розміром: 2,36 х 2,37 та похована одна особа.

Відповідач 1 є користувачем місця поховання 19 ряду 16 ділянки 78 кладовища Лісового, що підтверджується довідкою від 07.04.2015 та актом № 10р обстеження місця поховання від 27.07.2020 та відповідно до якого місце поховання подвійне, могила облаштована цоколем розміром: 2,60 х 2,15 та поховано три особи

Згідно п. 1.7. і п. 2.8. «Порядку утримання кладовищ та інших місць поховань» затвердженого наказом Держитлокомунгоспу України 19.11.2003 № 193 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.09.2004 за № 1113/9712 «1.7. Сектори території місць поховань поділяються на ряди та місця, відстань між рядами повинна бути один метр, між ділянками поховань в ряду - 0,5 м.. 2.8. Під кожну могилу надається ділянка таких розмірів:

----------------------------------------------------------------

| Назва | Розмір |

| поховання |------------------------------------------------|

| | Земельної ділянки | Могили |

| |----------------------------+-------------------|

| | площа, | довжина,| ширина, | довжина,| ширина, |

| | кв.м | м | м | м | м |

|---------------+--------+---------+---------+---------+---------|

| Родинне | 6,6 | 2,2 | 3,0 | 2,0 | 1,0 |

|---------------+--------+---------+---------+---------+---------|

| Подвійне | 4,8 | 2,2 | 2,2 | 2,0 | 1,0 |

|---------------+--------+---------+---------+---------+---------|

| Одинарне | 3,3 | 2,2 | 1,5 | 2,0 | 1,0 |

|---------------+--------+---------+---------+---------+---------|

| Урна з прахом | 0,64 | 0,8 | 0,8 | 0,8 | 0,8 |

------------------------------------------------------------------

Примітка: У разі поховання померлого в нестандартній труні викопується могила залежно від довжини труни.».

Спір виник з приводу розмірів надмогильних споруд.

Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Стороною позивача суду не надано жодних конкретних правових доказів, які б свідчили про причетність відповідача 2 і відповідача 3 до встановлення надмогильних споруд на місцях поховання 19 і 20 ряду 16 ділянки 78 кладовища Лісового.

Також стороною відповідача 1 суду не надано жодних конкретних та належним чином задокументованих правових доказів, які б свідчили коли конкретно в часі були встановлені надмогильні споруди на місцях поховання 19 і 20 ряду 16 ділянки 78 кладовища Лісового, тому, доводи відповідача 1 про пропуск позивачем строку позовної давності є недоведеними.

Визначення конкретних меж позовних вимог, їх обґрунтування і доведення, це не лише право, а й обов`язок сторони позивача.

У свою чергу, стороною позивача не надано конкретних та беззаперечних доказів, що встановлена стороною відповідача 1 надмогильна споруда на місці поховання 19 ряду 16 ділянки 78 кладовища Лісового зміщена саме в сторону місця поховання 20 ряду 16 ділянки 78 кладовища Лісового та на скільки саме і чим конкретно це підтверджується.

Вищевикладене свідчить та дає правові підстави для висновку про недоведеність позовних вимог конкретними правовими доказами щодо порушенні відповідачами чинного законодавства про поховання та похоронну справу по відношенню до позивача.

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Будь-яких конкретних правових доказів, які б спростовували висновки суду щодо недоведеності позовних вимог, сторона позивача суду не надала і судом таких доказів не здобуто.

За таких обставин у задоволенні позову відмовляється за недоведеністю позовних вимог.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, 1. Судовий збір справляється: у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: суду не повідомлено), Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (місцезнаходження: м. Київ, вул. В.Житомирська, 15-А, ), ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 47/14, ).

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: