Ухвала

14 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 711/6099/21

провадження № 61-8653ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Старовойтової Дарини Андріївни на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкас від 06 липня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 09 серпня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 02 листопада 2021 року про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив скасувати у зв`язку з нововиявленими обставинами судовий наказ Придніпровського районного суду міста Черкаси від 02 листопада 2021 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1 / 3 частини доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Вказував, що ОСОБА_2 приховала факт проживання та утримання доньок батьком у селі Святопетрівському Бучанського району Київської області.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкас від 06 липня 2022 року, залишеною без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 09 серпня 2022 року, вимоги заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами залишено без задоволення. Судові рішення обґрунтовано тим, що заявником не доведено наявність нововиявлених обставин.

У вересні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Старовойтової Д. А. на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкас від 06 липня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 09 серпня 2022 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Старовойтова Д. А., посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що суди, всупереч вимогам статтей 163, 167, 423, 429 ЦПК України, дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для скасування судового наказу, оскільки не надали належної оцінки тій обставині, що на момент звернення до суду з заявою про видачу судового наказу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживали разом з ОСОБА_2 .

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

З касаційної скарги убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

У пункті 4 частини першої статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до частини першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частиною п`ятою статті 423 ЦПК України визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 3 та пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ЦПК України, не є нововиявленими обставинами. Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкас від 02 листопада 2021 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що наведені заявником підстави та обставини, не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України та не можуть бути підставою для скасування судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами.

При цьому ОСОБА_1 , який фактично звернувся до суду з метою скасування судового наказу про стягнення аліментів, було правильно роз`яснено, що боржник має право на звернення до суду з вимогами про звільнення від сплати аліментів, зменшення їх розміру, чи стягнення аліментів на його користь у разі настання обставин, визначених Законом.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності вказаних судових рішень.

У зв`язку з цим, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про необґрунтованість касаційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Старовойтової Д. А. на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкас від 06 липня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 09 серпня 2022 року.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Старовойтової Дарини Андріївни на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкас від 06 липня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 09 серпня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 02 листопада 2021 року про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 .

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян