Ухвала

14 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 757/58583/19-ц

провадження № 61-1493св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року у складі судді Ільєвої Т. Г. та постанову Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року у складі колегії суддів: Желепи О. В., Кулькової С. В., Олійника В. І., та за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Глушпенко Віталій Олександрович, на постанову Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року у складі колегії суддів: Желепи О. В., Кулькової С. В., Олійника В. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

Позовну заяву мотивовано тим, що вона перебувала у трудових відносинах із АТ «Українська залізниця» до 17 липня 2017 року, була звільнена у зв`язку зі скороченням штату працівників за пунктом першим частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

При звільненні АТ «Українська залізниця» не виплатило їй заробітну плату за період з березня 2017 року до дати звільнення в розмірі 27 858,38 грн. Тому вважає, що на її користь підлягає стягненню невиплачена заробітна плата, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

Ураховуючи викладене, на підставі статей 116, 117 КЗпП України, ОСОБА_1 просила суд стягнути з АТ «Українська залізниця» заборгованість із заробітної плати за період з березня 2017 року до 17 липня 2017 року в розмірі 27 858,38 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 18 липня 2017 року до 31 жовтня 2019 року, в розмірі 363 968,24 грн, а також компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 6 557,05 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати за період з березня 2017 року до 17 липня 2017 року в розмірі 27 858,38 грн.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 18 липня 2017 року до 31 жовтня 2019 року, що в сумі складає 363 968,24 грн.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 6 557,05 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з АТ «Українська залізниця» до 17 липня 2017 року (день звільнення), виконувала свої трудові обов`язки у повному обсязі, проте при звільненні вона не отримала всі належні їй виплати. Тому наявні підстави для стягнення з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 як заборгованості із заробітної плати за період з березня 2017 року до 17 липня 2017 року в розмірі 27 858,38 грн, так і середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 18 липня 2017 року до 31 жовтня 2019 року, що в сумі складає 363 968,24 грн, а також компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 6 557,05 грн.

Також суд звернув увагу на те, що передбачений статтею 233 КЗпП України строк на звернення до суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку позивачем не пропущено.

Суд не взяв до уваги позиції сторін щодо висновку Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), оскільки ніхто зі сторін не долучив його до матеріалів справи.

Суд вважав, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у розмірі 6 000,00 грн, оскільки є обґрунтованими та підтверджені належними доказами.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року змінено, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати за період з березня 2017 року до 17 липня 2017 року в розмірі 25 285,08 грн.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 18 липня 2017 року до 31 жовтня 2019 року, в розмірі 50 000,00 грн.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 5 632,63 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції правильно застосував норму статті 116 КЗпП України, яка визначає обов`язок роботодавця провести розрахунок в день звільнення працівника, проте не врахував, що частину заробітної плати, нарахованої за березень 2017 року, ОСОБА_1 вже отримала. У зв`язку з цим стягненню з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 підлягає заборгованість із заробітної плати за період з березня 2017 року до 17 липня 2017 року у сумі 25 285,08 грн. З урахуванням цього розмір компенсації втрати частини заробітної плати, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , становить 5 632,63 грн.

Також суд апеляційної інстанції вважав за необхідне зменшити суму середнього заробітку, яка стягнута на користь ОСОБА_1 відповідно до статті 117 КЗпП України, до 50 000,00 грн, з урахуванням засад розумності та справедливості.

Щодо наявної у матеріалах справи відповіді Торгово-промислової палати України від 25 січня 2019 року № 182/2/21-7.3 на адвокатський запит представника позивача Глушпенка В. О. щодо висновку ТПП від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2, то суд зазначив, що в уповноважених осіб ТПП України відсутні підстави для засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з наданням відповідного сертифіката стосовно трудових відносин.

Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх доводів

У касаційній скарзі, поданій у січні 2021 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 ,від імені якої діє адвокат Глушпенко В. О., посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі 243/5469/17 (провадження №61-94св17), від 28 березня 2019 року у справі № 569/12154/17 (провадження № 61-11689св18), від 28 березня 2019 року у справі №569/14363/17 (провадження № 61-16549св18), та вказує про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №184/689/16-ц (провадження №61-23744св18) та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Також заявник вказує на порушення судом апеляційної інстанції норми статті 83 ЦПК України при врахуванні під час розгляду справи наданої відповідачем відомості про виплату грошей № 32.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2021 року до Верховного Суду, АТ «Українська залізниця», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить розглянути питання про можливість передачі скарги на розгляд Об`єднаної або Великої Палати Верховного Суду, скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, здійснити перерозподіл судових витрат.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду України від 23 березня 2016 року у справах № 6-364цс16, № 6-365цс16, від 25 травня 2016 року у справі № 6-948цс16, постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 266/4637/18 (провадження № 61-7583св19), від 07 лютого 2020 року у справі № 236/396/18 (провадження № 61-47805св18), та порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Заявник також наголошує на тому, що суди безпідставно відхилили висновок Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року, який хоча і не є сертифікатом, проте в ньому описуються форс-мажорні обставини, що унеможливлюють здійснення нарахування та виплати заробітної плати.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Глушпенко В. О., зазначила, що касаційна скарга АТ «Українська залізниця» не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін. Крім того, вона вважає, що наявні підстави для закриття касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача відповідно до статті 396 ЦПК України, оскільки вона подана особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 від АТ «Українська залізниця» не надходив.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Глушпенко В. О., на постанову Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року і витребувано із Печерського районного суду міста Києва цивільну справу № 757/58583/19-ц.

Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «Українська залізниця» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2021 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 905/857/19 за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» про стягнення заробітної плати, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 102 723,50 грн, в межах розгляду справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу», за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» на рішення Господарського суду Донецької області від 03 грудня 2020 року та постанову Східного апеляційного господарського суду від 12 квітня 2021 року.

Великою Палатою Верховного Суду у справі № 905/857/19 зареєстровано провадження № 12-56гс21.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» про стягнення заробітної плати, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 102 723,50 грн, в межах розгляду справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» призначено до судового розгляду на 18 січня 2022 року та було перенесено на 26 жовтня 2022 року.

Правовідносини, спір з приводу яких вирішується у цій справі (№ 757/58583/19-ц (провадження № 61-1493св21)), є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 905/857/19.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України визначено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК Україниу випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі).

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 757/58583/19-ц (провадження № 61-1493св21) до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 905/857/19 (провадження № 12-56гс21).

Керуючись статтями 252, 253, 260, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 757/58583/19-ц (провадження № 61-1493св21) за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року, та за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Глушпенко Віталій Олександрович, на постанову Київського апеляційного суду від 13 січня 2021 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 905/857/19 (провадження № 12-56гс21) за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» про стягнення заробітної плати, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 102 723,50 грн, в межах розгляду справи про банкрутство Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу», за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» на рішення Господарського суду Донецької області від 03 грудня 2020 року та постанову Східного апеляційного господарського суду від 12 квітня 2021 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк