Ухвала

Іменем України

02 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 127/34055/21

провадження № 61-7270ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю.,

Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Мурованокуриловецький завод мінеральної води «Регіна» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2022 року

та постанову Вінницького апеляційного суду від 29 червня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Мурованокуриловецький завод мінеральної води «Регіна» про стягнення боргу за договором безпроцентної поворотної позики, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до Приватного акціонерного товариства «Мурованокуриловецький завод мінеральної води «Регіна» (далі - ПрАТ «МКЗ мінеральної води «Регіна»)

про стягнення боргу за договором безпроцентної поворотної позики.

Разом із позовом ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що 15 жовтня 2015 року між ОСОБА_1

та ПрАТ «МКЗ мінеральної води «Регіна» укладений договір безпроцентної поворотної позики № 1/10, строк повернення якої визначений моментом пред`явлення письмової вимоги про повернення позики, але не пізніше

08 жовтня 2020 року.

Відповідно до інформації у додатку № 1 до протоколу Наглядової ради

від 02 грудня 2021 року, який міститься на інформаційній базі даних про ринок цінних паперів, (ресурсу http://smida.gov.ua) Наглядовою радою

ПрАТ «МКЗ мінеральної води «Регіна» на позачергових загальних зборах акціонерів було прийнято рішення припинити ПрАТ шляхом перетворення в організаційно-правову форму - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ).

Посилаючись на те, що у позивача існує наявна загроза настання обставин, що можуть унеможливити виконання рішення суду у даній справі в разі задоволення позовних вимог та істотно ускладнити виконання рішення у випадку, якщо відповідач реалізує рішення щодо припинення існування ПрАТ «МКЗ мінеральної води «Регіна», ОСОБА_1 просила

суд забезпечити позов шляхом:

- накладення арешту на всі поточні банківські рахунки, що належать

ПрАТ «МКЗ мінеральної води «Регіна» у межах суми заявлених позовних вимог, а саме у розмірі 2 223 553,50 грн, за винятком виплат, необхідних для сплати заробітної плати та обов`язкових внесків, зборів та платежів, передбачених законодавством України;

- заборони державним реєстраторам, приватним нотаріусам, іншим суб`єктам державної реєстрації в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» вчиняти будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПрАТ «МКЗ мінеральної води «Регіна» та заборони вносити будь-які записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПрАТ «МКЗ мінеральної води «Регіна», зокрема, але не виключно щодо організаційно-правової форми ПрАТ «МКЗ мінеральної води «Регіна».

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня

2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на всі поточні банківські рахунки, що належать

ПрАТ «МКЗ мінеральної води «Регіна» у межах суми заявлених позовних вимог, а саме у розмірі 2 223 553,50 грн, за винятком виплат, необхідних для сплати заробітної плати та обов`язкових внесків, зборів та платежів, передбачених законодавством України.

Заборонено державним реєстраторам, приватним нотаріусам, іншим суб`єктам державної реєстрації в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» вчиняти будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Приватного акціонерного товариства «МКЗ мінеральної води «Регіна» та заборонено вносити будь-які записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Приватного акціонерного товариства

«МКЗ мінеральної води «Регіна», зокрема, але не виключно щодо організаційно-правової форми ПрАТ «МКЗ мінеральної води «Регіна».

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вимога щодо забезпечення позову є розумною, обґрунтованою та адекватною; забезпечення позову спроможне забезпечити фактичне виконання рішення суду в разі задоволення позову, а невжиття заходів забезпечення позову може призвести в майбутньому до труднощів при виконанні рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 29 червня 2022 року ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2022 року

в частині накладення арешту на всі поточні банківські рахунки, що належать ПрАТ «МКЗ мінеральної води «Регіна», у межах суми заявлених позовних вимог, а саме у розмірі 2 223 553,50 грн, за винятком виплат, необхідних для сплати заробітної плати та обов`язкових внесків, зборів і платежів, передбачених законодавством України, змінено, викладено в такій редакції.

Накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на поточних банківських рахунках, що належать ПрАТ «МКЗ мінеральної води «Регіна»

у межах суми, заявлених позовних вимог, а саме у розмірі 2 223 553,50 грн, за винятком рахунків, призначених для виплати заробітної плати

та обов`язкових внесків, зборів і платежів, передбачених законодавством України.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2022 року в частині заборони державним реєстраторам, приватним нотаріусам, іншим суб`єктам державної реєстрації в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» вчиняти будь-які реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПрАТ «МКЗ мінеральної води «Регіна» та заборони вносити будь-які записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПрАТ «МКЗ мінеральної води «Регіна», зокрема, але не виключно щодо організаційно-правової форми ПрАТ «МКЗ мінеральної води «Регіна» скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 в цій частині відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у даній справі позивачка заявила вимогу майнового характеру - стягнення з відповідача на свою користь суму основного боргу за договором безпроцентної поворотної позики та додаткових угод до нього, а тому вказаний у заяві такий вид забезпечення позову про забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, зокрема, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо ПрАТ «МЗК мінеральної води «Регіна» та вносити будь-які записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань

щодо ПрАТ «МЗК мінеральної води «Регіна», у тому числі щодо організаційно-правової форми товариства, є не співмірним із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами, у зв`язку з чим такий вид забезпечення до даного позову не підлягає застосуванню.

Разом з тим, забезпечення позову шляхом накладення арешту є співмірним із заявленими позовними вимогами, проте підлягає частковому задоволенню із накладенням арешту не на поточні банківські рахунки, а на грошові кошти, що знаходяться на цих поточних банківських рахунках та належать відповідачу в межах суми заявлених позовних вимог, за винятком виплат, необхідних для сплати заробітної плати та обов`язкових внесків, зборів і платежів, передбачених законодавством України.

У липні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ПрАТ «МЗК мінеральної води «Регіна» на постанову Вінницького апеляційного суду від 29 червня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 16 серпня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропоновано заявнику уточнити прохальну частину касаційної скарги, зокрема, вказати судове рішення, що оскаржується, та викласти свої вимоги відповідно

до повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 409 ЦПК України. Попереджено про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

У серпні 2022 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду

від 16 серпня 2022 року від ПрАТ «МЗК мінеральної води «Регіна» надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додана уточнена касаційна скарга, в якій заявник просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 29 червня 2022 року в частині вирішення вимог заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі поточні банківські рахунки і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих заявлених вимог, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Отже, недоліки касаційної скарги, визначені ухвалою Верховного Суду

від 16 серпня 2022 року, усунуті.

Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ПрАТ «МКЗ мінеральної води «Регіна», перешкоджають господарській діяльності товариства, внаслідок яких товариство буде вимушене зупинити господарську діяльність, що може призвести до негативних наслідків як для самого товариства, так і для працівників підприємства, контрагентів тощо.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Суди встановили, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до ПрАТ «МКЗ мінеральної води «Регіна», в якому просила стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу за договором безпроцентної поворотної позики від 15 жовтня 2015 року № 1/10

та додаткових угод до договору позики в розмірі 1 788 842,80 грн

та штраф - 444 710,70 грн.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі поточні банківські рахунки відповідача, позивачка мала на меті забезпечити свій позов з метою охорони своїх майнових прав від недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити їй реальне та ефективне виконання судового рішення у разі задоволення її позову. При цьому у своїй заяві про забезпечення позову вона послалася на положення статті 150 ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною десятою статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення

у справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року

у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року

у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зробила висновок,

що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати,

що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналогічні висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 25 липня

2022 року у справі № 289/2563/21 (провадження № 61-6440ск22)

та від 01 серпня 2022 року у справі № 522/11017/21(провадження

№ 61-6277ск22).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий

і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним

і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня

2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб правового захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

У справі, що переглядається, між сторонами виник спір з приводу виконання умов договору безпроцентної поворотної позики від 15 жовтня 2015 року № 1/10 й додаткових угоди до договору позики щодо виконання взятого ПрАТ «МКЗ мінеральної води «Регіна» на себе зобов`язання з повернення коштів за спірним договором позики ОСОБА_1 .

Змінюючи ухвалу суду першої інстанції в частині забезпечення позову

у вигляді накладення арешту на всі поточні банківські рахунки, що належать

ПрАТ «МКЗ мінеральної води «Регіна» у межах суми заявлених позовних вимог, а саме в розмірі 2 223 553,50 грн, за винятком виплат, необхідних для сплати заробітної плати та обов`язкових внесків, зборів та платежів, передбачених законодавством України, апеляційний суд виходив з того, що такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами та підлягає частковому задоволенню із накладенням арешту не на поточні банківські рахунки, а на грошові кошти, що знаходяться на цих поточних банківських рахунках та належать відповідачу в межах суми, заявлених позовних вимог, за винятком виплат, необхідних для сплати заробітної плати та обов`язкових внесків, зборів і платежів, передбачених законодавством України.

Суди встановили, що, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі поточні банківські рахунки відповідача, позивачка мала на меті забезпечити свій позов з метою охорони своїх майнових прав від недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити їй реальне та ефективне виконання судового рішення у разі задоволення її позову. При цьому у своїй заяві про забезпечення позову вона послалася на положення статті 150 ЦПК України.

Так, пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Враховуючи вищевказані обставини, апеляційний суд дійшов вірного висновку, що такий вид забезпечення позову, як накладення арешту не на поточні банківські рахунки, а на грошові кошти, що знаходяться на цих поточних банківських рахунках та належать відповідачу в межах суми, заявлених позовних вимог, за винятком виплат, необхідних для сплати заробітної плати та обов`язкових внесків, зборів і платежів, передбачених законодавством України, є співмірним із заявленими вимогами.

Доводи касаційної скарги про те, що вжиті заходи забезпечення позову перешкоджають господарській діяльності товариства, внаслідок яких товариство буде вимушене зупинити господарську діяльність, що може призвести до негативних наслідків як для самого товариства, так і для працівників підприємства, контрагентів тощо, колегія суддів не бере до уваги з огляду на таке.

Апеляційний суд, змінюючи ухвалу суду першої інстанції в частині забезпечення позову у виді накладення арешту на всі поточні банківські рахунки, що належать товариству, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у застосуванні такого виду забезпечення позову шляхом заборони вчинення певних дій, а накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на поточних банківських рахунках, не перешкоджатиме господарській діяльності, оскільки такий арешт накладений не на всі грошові кошти, а лише в межах спірної суми - 2 223 553,50 грн і за винятком виплат, необхідних для сплати заробітної плати та обов`язкових платежів.

За загальним правилом, суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов`язані із втручанням у внутрішню господарську діяльність юридичних осіб. Суд також повинен враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Верховний Суд погоджується з таким висновком апеляційного суду, адже, враховуючи специфіку предмета спору, накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на поточних банківських рахунках в межах спірної суми - 2 223 553,50 грн і за винятком виплат, необхідних для сплати заробітної плати та обов`язкових платежів, не буде мати наслідком втручання в господарську діяльність юридичної особи.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України передбачено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про зупинення дії ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2022 року

та постанови Вінницького апеляційного суду від 29 червня 2022 року

до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Мурованокуриловецький завод мінеральної води «Регіна» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 31 січня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 29 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Мурованокуриловецький завод мінеральної води «Регіна» про стягнення боргу за договором безпроцентної поворотної позики, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк