Справа 556/2009/20
Номер провадження 2/556/66/2022

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2022 року. смт.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області

під головуванням судді Іванків О.В.

при секретарі Кньовець Н.П.

з участю:

представників позивача Мудрака О.С., ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт.Володимирець справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 14.09.2020 року, приблизно о 11 год. 30 хв., відповідач ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «МА3 5551», номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі смт.Рафалівка - с.Полиці, Володимирецького району Рівненської області, порушивши п.13.3 Правил дорожнього руху України - не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував технічного стану транспортного засобу, не вибрав безпечного інтервалу на роз`їзді та допустив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Tacuma», номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_3 на праві власності, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою від 08.10.2020 року Володимирецького районного суду Рівненської області у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП, і 19.10.2020 року зазначена постанова суду набрала законної сили.

Своїми діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_3 , матеріальні збитки у розмірі 110228 грн.

Також, позивачем було сплачена вартість експертизи про оцінку автомобіля «Chevrolet Tacuma», номерний знак НОМЕР_2 , в сумі 800 грн., 00 коп.

Водночас, ОСОБА_3 ПАТ «Українська Пожежно-страхова Компанія виплатила страхове відшкодування за завдану майнову шкоду спричиненої в наслідок вказаного ДТП суму у розмірі 41202 грн., 79 коп.

Таким чином, загальна сума матеріальних збитків, після виплати ПАТ «Ураїнськ; Пожежно-страхова Компанія» страхового відшкодування за завдану майнову шкоду спричиненої в наслідок ДТП, склала 69825 гривень 21 копійка.

Як зазначає ОСОБА_3 , він не отримав ніякого відшкодування зі сторони відповідача, ОСОБА_4 не дивлячись на постійні усні звернення до нього та прохання урегулювати це питання мирно без звернення до суду з вказаним позовом.

У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 , на його користь грошові кошти на відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди та моральної шкоду на загальну сумі 79825,21 грн., та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Вказаний позов ОСОБА_3 , надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 14.12.2020 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 21.12.2020 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження під головуванням судді Котик Л.О.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 21.01.2021 року підготовче судове засідання у вказаній справі було відкладено.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 03.03.2021 року підготовче судове засідання у вказаній справі було відкладено.

Ухвалою Володимирецького районного суду від 20.05.2021 року підготовче судове засідання у вказаній справі було відкладено та залучено до розгляду справи третю особу.

Розпорядженням керівника апарату Володимирецького районного суду дана справа була передана на повторний автоматизований розподіл та 29.09.2021 року надійшла в провадження судді Володимирецького районного суду Іванків О.В.

Ухвалою суду від 01 листопада 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, у визначений в ухвалі про відкриття провадження строк представник відповідача адвокат Савонік Л.О., подала відзив на цивільний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі посилаючись на безпідставність та недоведеність заявлених вимог. Адвокат Савонік Л.О., заперечує щодо наведених обставин та зазначила, що оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та докази, якими вони підтверджуються, позов не може бути задоволений,

Вимога позивача про стягнення з відповідача збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за обставин що виникли в даних правовідносинах, є зловживанням позивачем своїми правами з метою отримання безпідставної вигоди та збагачення за рахунок відповідача.

Таким чином, в ході розгляду справи позивачем не пред`являються вимоги до страхової компанії, а тому сторона відповідача вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП задоволенню не підлягають.

Будь-яких інших процесуальних дій не вчинялося та заяв до суду не надходило.

В судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача заперечила проти позову та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 14.09.2020 року, приблизно о 11 год. 30 хв., відповідач ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «МА3 5551», номерний знак НОМЕР_1 , по автодорозі смт.Рафалівка - с.Полиці, Володимирецького району Рівненської області, порушив п.13.3 Правил дорожнього руху України - не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував технічного стану транспортного засобу, не вибрав безпечного інтервалу на роз`їзді та допустив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Tacuma», номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_3 на праві власності, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 08.10.2020 року, яка набрала законної сили 19.10.2020 року, було визнано ОСОБА_4 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП та накладеного стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн., в дохід держави.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому суд вважає доведеним факт дорожньо-транспортної пригоди 14.09.2020 року з участю транспортних засобів марки «МА3 5551», номерний знак НОМЕР_1 та марки «Chevrolet Tacuma», номерний знак НОМЕР_2 , а також факт порушення Правил дорожнього руху саме відповідачем ОСОБА_4 .

Також судом встановлено, що на замовлення ОСОБА_3 , було проведено оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Chevrolet Tacuma», номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля «Chevrolet Tacuma», номерний знак НОМЕР_2 № 1083Е від 02.10.2020 року вартість відновлювального ремонту складає 110228 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу даного автомобіля 59218,47 грн.

Згідно квитанції №МР-АВ210698GVN-158842110 від 30.09.2020 року вартість послуг по складанню звіту становила 800 грн. 00 коп., які сплачені позивачем.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що загальний розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок ДТП становить 60018,47 грн, яка складається із вартості відновлювального ремонту автомобіля 59218,47 грн. та витрат, понесених позивачем на підготовку звіту в сумі 800 грн.

При цьому, на думку суду, матеріальна шкода повинна обчислюватись, виходячи із вартості відновлювального ремонту конкретного автомобіля, виходячи із його стану до аварії, тобто з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу даного автомобіля, що відповідно до звіту становить саме 59218,47 грн.

Доводи позивача про те, що розмір завданої шкоди становить 110228 грн., на думку суду, не відповідають фактичним обставинам справи і приписам чинного законодавства, і є недоведеними.

Так, відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1187 ЦК України відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У відповідності до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

В той же час, у відповідності до приписів ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на час вказаної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Станом на час настання ДТП даний поліс був чинним.

На підставі поданої заяви, та доданих до неї документів ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» складено страховий акт №174/037/009312/21/1 згідно якого вбачається, що «ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було виплачено страхове відшкодування ОСОБА_3 , в розмірі 41202 грн. 79 коп., що також підтверджується платіжним дорученням №15219 від 05.11.2020 року. та проведено доплату страхового відшкодування в розмірі 11982 грн. 88 коп., що також підтверджується платіжним дорученням №12260 від 15.03.2021 року. Таким чином, всього страховою компанією виплачено позивачу ОСОБА_3 в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП з участю застрахованого транспортного засобу 53185 грн. 67 коп.

Розмір різниці між розміром заподіяної та відшкодованої позивачу шкоди становить 59218,47 53185,67 = 6032,8 грн., і ці кошти підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

Оскільки розмір шкоди, заподіяної ОСОБА_3 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП перевищує розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_4 , як з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц , від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17.

Оскільки саме відповідач ОСОБА_4 , являється власником джерела підвищеної небезпеки, а саме автомобіля марки «МА3 5551», номерний знак НОМЕР_1 то відповідно до вимог чинного законодавства саме він повинен відшкодувати шкоду завдану позивачу.

Щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Відповідно до пп. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України№ 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Враховуючи викладене суд вважає можливим стягнути моральну шкоду з відповідача ОСОБА_4 , з вини якого сталася ДТП, приймаючи до уваги моральні страждання позивача, спричинені пошкодженням його майна, пов`язане з цим порушення його звичних життєвих зв`язків (неможливість тривалий час користуватись автомобілем, зміна робочих та особистих планів, відсутність відповідного очікуваного комфорту, витрати на користування громадським транспортом та ін.), та необхідність їх відновлення.

З урахуванням всіх встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про стягнення моральної шкоди в розмірі 6000 грн, яку вважає справедливою та достатньою.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про судові витрати та стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 3, 81-83, 89, 263, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК, суд -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПрАТ «Українська пожежна страхова колмпанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), для відшкодування матеріальної шкоди кошти в сумі 6032 (шість тисяч тридцять дві) гривні 80 коп., моральну шкоду в розмірі 6000 (шість тисяч) грн, понесені та документально підтверджені судові витрати в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп, а всього стягнути 12873 (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят три) грн. 60 коп.

Повний текст рішення буде проголошено 31 січня 2022 року.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Іванків

Повний текст рішення проголошено 31 січня 2022 року о 16 год.30 хв.

Учасники процесу:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), житель АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2

Третя особа ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» код юридичної особи , юридична адреса: вул. Кирилівська. 40, м. Київ, 04080.