УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 758/14320/14-ц

провадження № 61-8617ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В., (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Пророка В. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, щодо визначення вартості майна відповідно до звіту про експертну грошову оцінку майна у виконавчому провадженні,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. щодо визначення вартості майна відповідно до звіту про експертну грошову оцінку майна у виконавчому провадженні, заінтересована особа: публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»).

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року, у задоволенні скарги відмовлено.

У вересні 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій було невірно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що державним виконавцем було дотримано вимоги закону щодо проведення оцінки нерухомого майна, належного боржнику, і таке підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Частиною третьою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі - Національний стандарт № 1), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Національним стандартом № 1 (пункти 50 - 55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442 (далі - Національний стандарт № 2), є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Частиною шостою статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 та з урахуванням Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Так, згідно з пунктом 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Водночас згідно з пунктом 56 Національного стандарту № 1 звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Крім того, статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, не зважаючи на вибір експертом методичного підходу до оцінки майна (дохідний, порівняльний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом забезпечення доступу до нього.

Аналогічного висновку щодо порядку проведення оцінки майна боржника дійшов Верховний Суд у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 523/17998/17.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 27 березня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А. М. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 58813610 з примусового виконання виконавчого листа № 758/14320/14-ц, виданого 27 березня 2019 року Подільським районним судом міста Києва, згідно з яким у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 001-2900/840-0251 від 04 жовтня 2007 року у розмірі 262 050,88 доларів США звернуто стягнення на житловий будинок, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27 грудня 2012 року Головним управлінням житлового забезпечення, який розташований на земельній ділянці, що є виділеною в натурі і межі якої визначені на місцевості та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0836 га, кадастровий номер :85:163:0004, цільове призначення земельної ділянки - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 08 квітня 2008 року № 03-7-02695, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, що буде визначена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час його продажу.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А. М. від 19 квітня 2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності, а саме доручено ТОВ «Приватна експертна служба» провести експертну оцінку вартості жилого будинку загальною площею 299,8 кв. м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами проведеної оцінки 22 квітня 2019 року оцінювачем ТОВ «Приватна експертна служба» Закрепою А.В. було складено висновок про вартість домоволодіння, відповідно до якого вартість об`єкта оцінки - жилого будинку, на дату оцінки становить 3 413 080,00 грн.

Установлено, що оцінювачем ТОВ «Приватна експертна служба» Закрепою А. В. в ході проведення оцінки вказаного вище домоволодіння було проведено попередній огляд об`єкта оцінки із використанням порівняльного підходу, який найбільш точно висловлює ринкову вартість оцінюваного майна. При цьому така оцінка майна боржника проводилась, у тому числі, на підставі вихідних даних, які були наявні у матеріалах виконавчого провадження, а саме, технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, зареєстрований у Київському бюро технічної інвентаризації за № 31894 від 28 вересня 2012 року, а також витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Установивши, що звіт про оцінку майна, складений ТОВ «Приватна експертна служба» 22 квітня 2019 року, є таким, що відповідає визначеним державним стандартам та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна була здійснена за присутності боржника, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва є такими, що відповідають Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи касаційної скарги стосовно того, що оцінка майна не відповідає дійсній вартості майна, оскільки проводилася суб`єктом оціночної діяльності без повного огляду майна, а докази щодо такого огляду були надані лише в суді апеляційної інстанції, висновку судів попередніх інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та обставин справи, які були предметом огляду судів попередніх інстанцій та до бажання добитися повторного розгляду справи, що не є безумовною підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому за таких підстав у відкритті касаційної скарги на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року в цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, щодо визначення вартості майна відповідно до звіту про експертну грошову оцінку майна у виконавчому провадженні.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

В. В. Пророк