Ухвала

31 серпня 2022 року

місто Київ

справа № 333/4379/20

провадження № 61-7933ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 02 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ЗАПОРІЖГАЗ» про визнання протиправними дії, скасування акта, зобов`язання відновити розподіл природного газу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ЗАПОРІЖГАЗ» (далі - АТ «ОГС «ЗАПОРІЖГАЗ») щодо складання акта про порушення від 22 жовтня 2018 року № та рішення комісії відповідача від 02 листопада 2018 року щодо розгляду акта про порушення, а також проведення перерахунку (донарахування) об`ємів природного газу у період з 23 жовтня 2017 року до 20 червня 2018 року на суму 151 393,87 грн; скасувати зазначений акт про порушення, рішення комісії відповідача щодо його розгляду та акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості; визнати протиправними дії відповідача щодо припинення розподілу природного газу до будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача негайно за власні кошти відновити розподіл природного газу до вказаного будинку.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії з розгляду актів про порушення Публічного акціонерного товариства «ЗАПОРІЖГАЗ», оформлене протоколом від 02 листопада 2018 року № 2637.

Визнано протиправними дії АТ «ОГС «ЗАПОРІЖГАЗ» щодо припинення розподілу природного газу до будинку АДРЕСА_1 .

Зобов`язано АТ «ОГС «ЗАПОРІЖГАЗ» відновити розподіл газу до зазначеного будинку за умови виконання ОСОБА_1 вимог пункту 6.8 Розділу 6 «Правил безпеки систем газопостачання», затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України» від 15 травня 2015 року № 285.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 02 лютого 2022 року скасовано рішення місцевого суду в частині задоволення позову, ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Здійснено розподіл судових витрат.

Апеляційний суд зробив такі висновки. Комісія, яка проводила експертизу вилученого лічильника газу була повноважною, оскільки складалася з трьох представників АТ «ОГС «ЗАПОРІЖГАЗ», посади яких віднесено до інженерно-технічних працівників, та представника державного органу стандартметрології. Посилання ОСОБА_1 на відсутність під час проведення експертизи лічильника юриста спростовуються наявними у справі доказами.

Матеріалами справи підтверджено, що побутовий лічильник газу позивача працював з порушенням законодавства, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку газу не обліковувалась або обліковувалась некоректно. Після експертизи лічильник позивача визнано непридатним до експлуатації через несанкціоноване втручання у його конструктивні елементи.

Установивши, що крім аварійної ситуації, пов`язаної витоком газу, на час її усунення, за позивачем обліковувався борг, нарахований на підставі акта про порушення від 22 жовтня 2018 року, яка на час припинення газопостачання визначалася як прострочена, апеляційний суд дійшов висновку про неможливість поновлення газопостачання без сплати ним заборгованості та відповідної заяви споживача (позивача).

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У серпні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 02 лютого 2022 року, у якій він просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити без змін рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2021 року.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору у даній справі є вимоги немайнового характеру про визнання протиправними дії відповідача щодо складання акта про порушення, визнання незаконним рішення комісії щодо розгляду акта, здійснення перерахунку (донарахування) об`ємів природного газу; скасування акта про порушення, рішення комісії; визнання протиправними дії відповідача щодо припинення розподілу природного газу; зобов`язання відновити розподіл природного газу.

Зазначена справа не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи зазначене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга містить посилання на те, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктом «а» частини третьої статті 389 ЦПК України.

Право на касаційне оскарження у малозначній справі ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що порушене у ній питання стосується права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку та становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Заявником не зазначено в чому полягає значущість для держави і суспільства правового питання, яке на його думку, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчоїпрактики. Фактично доводи заявника зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням в частині оцінки наявних у справі доказів, необхідності їх переоцінки, а також власного тлумачення застосування норм права у конкретній справі, що перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 400 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд встановив відсутність винятків, зазначених у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, що дають право на оскарження судових рішень у малозначних справах.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 127/18513/18 виклала правовий висновок про те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не впливає на визначений процесуальним законом обов`язок Верховного Суду відмовити у відкритті касаційного провадження у справі незначної складності , за відсутності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у такій справі підлягає касаційному оскарженню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судове рішення у справі незначної складності, що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у такій справі підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 02 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ЗАПОРІЖГАЗ» про визнання протиправними дії, скасування акта, зобов`язання відновити розподіл природного газу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик А. С. Олійник В. В. Яремко