Справа № 175/3327/21-ц
Провадження № 2/175/1009/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

07 вересня 2022 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Сайгак А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстраційного обліку та просила суд постановити рішення, яким усунути перешкоди ОСОБА_1 у володінні, користуванні та розпорядженні житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , визнавши останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивачка ОСОБА_1 надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечувала щодо винесення заочного рішення(а.с.72).

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими поверненнями, які повернулися до суду за відсутністю адресата за вказаною адресою(а.с.45), однак в судове засідання не з`явився; відзив на позовну заяву відповідач не подав, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

Встановлено, що ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку належить земельна ділянка, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним державним актом(а.с.16).

На вищевказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок загальною площею 180, 1 кв.м, житловою площею 121, 4 кв.м, який відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності належить ОСОБА_1 (а.с.14). Вищевикладене також підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу(а.с.18-26).

Відповідно до наданої довідки №1297 виданою відділом соціального захисту населення Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 17 серпня 2021 року за вищевказаною адресою зареєстрований колишній зять позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.26).

Згідно довідки наданої Центром надання адміністративних послуг Підгородненської міської ради за адресою АДРЕСА_1 не проживає за вказаною адресою(а.с.56)

На виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Головним центром обробки інформації Державної прикордонної служби України надано інформацію про те, що громадянин Республіки Сербії ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснив перетин державного кордону України та здійснив виїзд за межі території України. Станом на 14 липня 2022 року інформації щодо повернення ОСОБА_3 на територію України не має(а.с.70).

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012р. встановлено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до п.п.2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Тобто, для зняття з реєстрації місця проживання достатньо рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в будинку без поважної причини з січня 2020 року, у позивачки виникли перешкоди в користуванні своїм майном, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням: житловим будинком АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття з реєстрації за вищевказаною адресою.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 15, 16, 317, 319, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням: житловим будинком АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття з реєстрації за вищевказаною адресою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Озерянська Ж.М.