У х в а л а

26 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 508/340/21

провадження № 61-7565ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу Стрюківської сільської ради Березівського району Одеської області на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 травня 2022 року, на ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2021 року про виправлення описки та постанову Одеського апеляційного суду від 19 травня 2022 року, на ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 04 листопада 2021 року про роз`яснення судового рішення та постанову Одеського апеляційного суду від 19 травня 2022 року, в справі за позовом ОСОБА_1 до Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського районного суду Одеської областіз вищезазначеним позовом, в якому просила: 1) визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області від 01 квітня 2021 року № 52 про звільнення її з посади начальника ВОС, касира-рахівника Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області у зв`язку із реорганізацією за пунктом 1 статті 40 КЗпП України; 2) поновити її на посаді начальника ВОС, касира-рахівника Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області або на аналогічній посаді за її згодою; 3) стягнути з Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі, на момент постановлення рішення суду.

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано розпорядження голови Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області від 01 квітня 2021 року № 52 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника ВОС, касира-рахівника Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області у зв`язку із реорганізацією за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника ВОС, касира-рахівника Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області.

Стягнено з Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 01 квітня 2021 року по 20 жовтня 2021 року в розмірі - 43 267,34 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про виправлення описки у судовому рішенні та виконавчому листі.

Заява про виправлення описки обґрунтована тим, що в резолютивній частині рішення та виконавчому листі було виявлено описку, що унеможливлює виконання судового рішення в повному обсязі. Посилається на те, що в частині позовних вимог щодо поновлення позивачки на посаді не зазначено повне найменування посади, на якій її було поновлено, та не враховано позовні вимоги остаточної редакції позовної заяви, поданої після усунення недоліків згідно ухвал Миколаївського районного суду Одеської області від 25 травня 2021 року і 15 червня 2021 року. Тому, замість правильного - «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника ВОС, касира-рахівника Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області або на аналогічній посаді за моєю згодою», в рішенні було зазначено «Поновити ОСОБА_1 на посаді ВОС, касира-рахівника Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області». Аналогічні помилки були допущені і у виконавчому листі, який було видано на підставі вступної і резолютивної частин рішення. Просить виправити зазначені описки в рішенні суду і виконавчому листі.

Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2021 року задоволено частково заяву ОСОБА_1 про виправлення описки.

Виправлено описку, допущену у першому і третьому абзаці резолютивної частини рішення (вступна і резолютивна частини) Миколаївського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2021 року по цивільній справі № 508/340/21. Викладено перший та третій абзаци резолютивної частини рішення у наступній редакції, та доповнено резолютивну частину новим абзацом:

«Позов ОСОБА_1 до Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково. Скасувати розпорядження голови Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області від 01 квітня 2021 року № 52 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника ВОС, касира-рахівника Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області у зв`язку із реорганізацією за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника ВОС, касира-рахівника Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області. Стягнути з Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 01 квітня 2021 року по 20 жовтня 2021 року, у розмірі - 43 267,34 грн. Судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць підлягає допущенню до негайного виконання. Стягнено з Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області на користь ОСОБА_1 , судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі - 908,00 грн. Стягнено з Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області у дохід держави 1 816,00 судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено».

Виправлено описку, допущену у виконавчому листі, який було видано 20 жовтня 2021 року Миколаївським районним судом Одеської області у справі № 508/340/21 за позовом ОСОБА_1 до Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та визначено вважати вірним: «Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника ВОС, касира-рахівника Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області».

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

У жовтні 2021 року Стрюківська сільська рада Миколаївського району Одеської області звернулася до суду із заявою про роз`яснення рішення, в якій, з урахуванням уточнень заяви, остаточно просить роз`яснити спосіб виконання рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2021 року та ухвали Миколаївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2021 року в справі № 508/340/21 (провадження № 2/508/204/21) за позовом ОСОБА_1 до Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника ВОС, касира-рахівника Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області та виплати середнього заробітку за один місяць.

Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 04 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяви Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області про роз`яснення судового рішення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 травня 2022 року апеляційну скаргу Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області - задоволено. Ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2021 року про внесення виправлень у рішення змінено шляхом викладення абзацу третього резолютивної частини ухвали у наступній редакції:

«Позов ОСОБА_1 до Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково. Скасувати розпорядження голови Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області № 52 від 01 квітня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника ВОС, касира-рахівника Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області у зв`язку із реорганізацією за пунктом 1 статтею 40 КЗпП України. Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника ВОС, касира-рахівника Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області. Стягнути з Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 02 квітня 2021 року по 20 жовтня 2021 року, у розмірі - 42 951, 52 коп. Судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць підлягає допущенню до негайного виконання. Стягнути з Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області на користь ОСОБА_1 , судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі - 908,00 грн. Стягнути з Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області у дохід держави 1 816,00 судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено».

В іншій частині ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2021 року про внесення виправлень у рішення - залишено без змін.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 травня 2022 року апеляційну скаргу Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області залишено без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 04 листопада 2021 року про відмову у роз`ясненні рішення - без змін.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 травня 2022 рокуапеляційну скаргу Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області задоволено частково. Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2021 року в частині стягнення з Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу - змінено.

Стягнено з Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 02 квітня 2021 року по 20 жовтня 2021 року у розмірі - 42 951, 52 коп, який визначений без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

У решті рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2021 року - залишено без змін.

02 серпня 2022 року Стрюківська сільська рада Миколаївського району Одеської області надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 травня 2022 року, на ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2021 року про виправлення описки та постанову Одеського апеляційного суду від 19 травня 2022 року, на ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 04 листопада 2021 року про роз`яснення судового рішення та постанову Одеського апеляційного суду від 19 травня 2022 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 травня 2022 року, ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2021 року про виправлення описки та постанову Одеського апеляційного суду від 19 травня 2022 року, ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 04 листопада 2021 року про роз`яснення судового рішення та постанову Одеського апеляційного суду від 19 травня 2022 року. Ухвалити нові рішення, якими: 1) у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити; 2) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки відмовити; 3) закрити провадження у справі.

Дослідивши касаційну скаргу заявника, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Миколаївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2021 року про виправлення описки та постанови Одеського апеляційного суду від 19 травня 2022 року і ухвали Миколаївського районного суду Одеської області від 04 листопада 2021 року про роз`яснення судового рішення та постанови Одеського апеляційного суду від 19 травня 2022 року з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, ухвали суду першої інстанції про виправлення описки та роз`яснення судового рішення, а також постанови суду апеляційної інстанції, винесені за результатами перегляду цих ухвал, не підлягають касаційному оскарженню, оскільки ухвали суду першої інстанції відсутні в переліку ухвал суду, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх перегляду згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України ухвала Миколаївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2021 року про виправлення описки та постанова Одеського апеляційного суду від 19 травня 2022 року і ухвала Миколаївського районного суду Одеської області від 04 листопада 2021 року про роз`яснення судового рішення та постанова Одеського апеляційного суду від 19 травня 2022 року не підлягають касаційному оскарженню, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити в цій частині.

Крім цього, Стрюківська сільська рада Миколаївського району Одеської області також оскаржує рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 травня 2022 року.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктами 1, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а ціна позову у справах, у яких заявлено кілька самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог.

Як убачається з матеріалів касаційної скарги предметом позову є визнання незаконним та скасування розпорядження про звільнення ОСОБА_1 , поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника ВОС, касира-рахівника Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області або на аналогічній посаді за її згодою, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі у розмірі 42 951,52 грн.

Ціна позову в даній справі становить 42 951,52 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00*100=248 100,00 грн).

Верховний Суд урахував ціну, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України. Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України рішення судів першої та апеляційної інстанцій в даній справі не підлягають касаційному оскарженню.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

В резолютивній частині оскаржуваної постанови апеляційного суду зазначено про те, що вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Разом із цим, касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є винятком із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Виходячи із статусу Верховного Суду, в деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, так як розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

В постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) Велика Палата Верховного Суду вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендації № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням указаного, оскільки Стрюківська сільська рада Березівського району Одеської області подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Стрюківської сільської ради Березівського району Одеської області на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 20 жовтня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 травня 2022 року, на ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2021 року про виправлення описки та постанову Одеського апеяційного суду від 19 травня 2022 року, на ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 04 листопада 2021 року про роз`яснення судового рішення та постанову Одеського апеляційного суду від 19 травня 2022 року, в справі за позовом ОСОБА_1 до Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук