Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №497/490/22
Провадження по справі № 2/514/239/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Тончевої Н.М.,

при секретарі - Георгіївій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт Тарутине в порядку спрощенного провадження цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ "ФК "Профіт Капітал" звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 14.12.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z52.392.70126 згідно якого банк надав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 7956,00 грн, включаючи витати на страховий платіж (у разі наявності), позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісією. Своїх зобов`язань за договором відповідач не виконала, в зв`язку з чим, станом на 03.12.2020 року у неї виникла заборгованість за кредитним договором. 03.12.2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90. Відповідно до п.2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором відступаються ( передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1 Договору факторингу права Вимоги, строк платежів по котрим настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань передбачених Договором факторингу, щодо розрахунків (п. 4.1.). Так, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк». За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 03.12.2020 року, відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за договором № Z52.392.70126 від 14.12.2016 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .. Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № Z52.392.70126 в загальній сумі 17665,24 грн., суму сплаченого судового збору 2481 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідач подала заяву про застосування строків позовної давності та пояснення щодо позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову.

Так, відповідач зазначила, що дійсно вона уклала кредитний договір № Z52.392.70126 від 14.12.2016 року, згідно якого банк повинен був надати кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 7956,00 грн строком на 24 місяці, а саме до 14.12.2018 року. Тож, строк позовної давності сплинув 14.12.2021 року. Крім того, позов необгрунтований, оскільки відповідно до ордеру - розпорядження про видачу кредиту гроші були зараховані на її рахунок, але самого факту зняття грошей та користування ними Позивачем не було підтверджено, оскільки вона ці кошти не знімала та не користувалась ними. Так, банк самостійно відповідно до п.п.2.2.Договору здійснював договірне списання з її рахунку. Крім іншого, кридитодавець , який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію для врегулювання простроченої заборгованності, зобов`язаний був протягом 10 робочих днів з дати відступлення повідомити споживача у спосіб, визначений ч. 25 Закону України " Про споживче кредитування" та передбачений Договором, про такий факт а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно. ЇЇ як споживача не було повідомлено про зміну кредитора ні зі сторони АТ «Ідея Банк», ні зі сторони ТОВ «ФК «Профіт Капітал».

Позивач не направив в судове засідання свого представника, так в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час судового засідання повідомлена належним чином. Надала заяву про застосування строків позовної давності та подала пояснення щодо позову, в яких просила відмовити в задоволенні позову, проводити розгляд справи без участі відповідача.

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 14.12.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № Z52.392.70126.

Відповідно до п.2 Договору кредиту № Z52.392.70126 від 14.12.2016 року, Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 7956,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно умов Договору кредиту та Додатками до даного договору, який є його невід`ємною частиною.

Згідно п.п. 1.4 Договору Кредиту за користування Кредитом Позичальник сплачує проценти в розмірі 0,0100 % річних від залишкової суми кредиту.

Також, відповідно до п.п. 1.5 Договору Кредиту за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором від початкової суми кредиту.

Згідно з п. 5.6 Договору кредиту, реальна річна процентна ставка складає 149,6000%.

Так, 03.12.2020 року між акціонерним товариством «Ідея Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №12/90.

Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються ( передаються ) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору.

Пунктом 5.1 Договору факторингу права Вимоги, строк платежів по котрим настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань передбачених Договором факторингу, щодо розрахунків (п.4.1.).

Так, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк». За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 03.12.2020 року відповідно до договору факторингу №12/90 перейшло право за договором № Z52.392.70126 від 14.12.2016 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Як зазначає позивач, своїх зобов`язань за договором відповідач не виконувала, в зв`язку з чим станом 03.12. 2020 року за нею виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 15586,38 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом - 3088,59 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками- 1928,91 грн., заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями 10568,88 грн. Крім того, заборгованість за 3 % річних за користування кредитом становить 504,64 грн., заборгованість за інфляційними витратами 1574,22 грн., а всього станом на 10.01.2022 року заборгованість становить 17665,24 грн. Позивачем 30.11.2021 року на адресу відповідача було направлено досудову вимогу про врегулювання спору в досудовому порядку та запропоновано було відповідачу погасити заборгованість, однак остання не виконала умови вимоги (а.с.18).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 Цивільного кодексу України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо позиції Відповідача про те, що її як споживача не було повідомлено про зміну кредитора ні зі сторони АТ «Ідея Банк» ні зі сторони ТОВ «ФК «Профіт Капітал», суд зазначає, що відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом у справі № 278/1679/13-ц від 06.02.2018 року н

еповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

Щодо позиції відповідача, про те, що відповідно до ордеру - розпорядження про видачу кредиту гроші були зараховані на її рахунок, але самого факту зняття грошей та користування ними Позивачем не було підтверджено, оскільки вона ці кошти не знімала та не користувалась ними, суд зазначає, що дійсно Позивачем до суду надано лише ордер - розпорядження про видачу кредиту від 14.12.2016 року який підписаний лише касиром ( а.с.10), однак інших доказів, якіб підтверджували факт зняття грошей чи користування ними Позивачем до суду не надано.

Так, у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження №61-517св18) зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21), від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168св21), від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 (провадження № 61-9207св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц (провадження № 61-14046св21), від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц (провадження № 61-648св21, ЄДРСРУ № 104644740).

Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до Інструкції про касові операції в банках України, яка затверджена постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 р. N 33, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 5 вересня 2003 р. за N 768/8089 і передбачає, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки (додаток 6), прибутково-видатковий касовий ордер (додаток 7), заява на видачу готівки (додаток 8), прибутковий касовий ордер (додаток 9), видатковий касовий ордер (додаток 10), грошовий чек (додаток 11), а також рахунки на сплату платежів та документи, установлені відповідною платіжною системою для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі.

Верховний Суд 29 травня 2019 року (ВС/КЦС у справi № 539/1582/16-ц) дiйшов до висновку про те, що якщо немає оригіналу заяви про видачу готівки, первинних бухгалтерських документів то і видача кредитних коштів і заборгованість по кредиту не підтверджується навіть, якщо позичальник не заперечує проти отримання таких коштів.

Судом встановлено, що позивачем не додано оригіналу заяви про видачу готівки, інших первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій та відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів які є підтвердженням виконання за день операцій і призначаються для видачі або відсиланню клієнту.

Тому, суд вважає що у задоволенні позову ТОВ ФК «Профіт Капітал» слід відмовити повністю через недоведеність факту видачі кредитного ліміту в сумі 7956 грн та виникнення зобов`язань внаслідок отримання такого кредитного ліміту.

Щодо заяви відповідачки про застосування позовної давності суд враховує положення ст.257 ЦК України, згідно якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст.261 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог, законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 -255 ЦК України.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

При цьому законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності.

Відтак, заяву про сплив позовної давності може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання - письмового чи усного, що відповідає вимогам наведених статей процесуального законодавства.

Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а статтею 266 ЦК України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Крім того, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосовувати позовну давність суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого він звернувся, якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в задоволені позову через його необгрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску. Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц; від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц; від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц.

Судом з`ясовано, що право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого він звернувся не порушені, тож відмовляє в задоволені позову через його необгрунтованість.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тарутинський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Тончева