Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2022 Справа №607/6269/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, а також припинення їх стягнення за рішенням суду ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_3 на свою користь та на утримання їх неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що він, із 06 вересня 2008 року, перебував із відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 листопада 2014 року, розірвано. У даному шлюбі народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після фактичного припинення шлюбних стосунків, а згодом, розірвання шлюбу в судовому порядку, їх малолітній син залишився проживати разом з матір`ю, що повністю відповідало інтересам дитини. У 2016 році, у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа № 607/9453/16-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , третя особа Служба в справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини. 21 вересня 2016 року судом постановлено ухвалу про затвердження мирової угоди між сторонами, згідно з якою позивач погодився на визначення місця проживання сина ОСОБА_5 з матір`ю. Шляхом підписання даної мирової угоди ОСОБА_1 надав згоду на реєстрацію місця проживання сина за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із визначенням місця проживання сина з матір`ю позивач, на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2015 року, у справі № 607/4520/15-ц, сплачував аліменти у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу). Середньомісячний розмір аліментів складав від 1500 до 2500 грн. в різні періоди в залежності від розміру заробітку на місяць. Однак, у подальшому, з 2020 року їх син почав більше вільного часу проводити з батьком, а весною 2021 року ОСОБА_7 переїхав на постійне проживання у помешкання позивача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.04.2022 р., визначено місце проживання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком. Позивач просить врахувати, що син ОСОБА_7 успішно навчається у школі, систематично відвідує гуртки та додаткові спортивні секції. Розвиток його здібностей потребує додаткових витрат. На даний час, крім базових потреб дитини на харчування, одяг, транспорт, медицину, дозвілля тощо, передбачені витрати також на заняття з репетитором з англійської мови, німецької мови, ІТ курси, спортивну секцію з баскетболу та плавання. Тому, просить стягувати з відповідача в його користь аліменти в розмірі 25 відсотків (1/4 частину) усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, з дня звернення із позовом в суд та до досягнення сином повноліття або до закінчення навчання, але не більше ніж до 23 років. Також, позивач просить обов`язок щодо сплати аліментів, встановлений у відповідності до рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2015 року у справі №607/4520/15-ц, скасувати.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 червня 2022 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Відповідач ОСОБА_3 подала суду відзив на позовну заяву, у якому позов визнала частково та погодилась сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 2500 грн. Незважаючи на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.04.2022 року (справа № 607/19618/21) визначено місце проживання сина з позивачем, з лютого 2022 року він більшість часу (близько 60%) перебуває з відповідачкою у селі Великі Бірки у будинку її батьків. Відтак, відповідач також несе витрати на утримання сина: на харчування, одяг, навчання, відпочинок та розваги дитини та інші витрати. Також, систематично надає кишенькові гроші сину. Крім цього, згідно усної домовленості між батьками дитини, оплата курсів німецької мови здійснюється відповідачкою. Відповідачє працездатною особою, однак у неї наявні хронічні захворювання, які потребують постійного лікування (обстеження, здача аналізів) та прийняття лікарських засобів, як наслідок витрачання коштів на купівлю медикаментів. Зокрема, їй встановлено діагноз: аутоімунний тиреоїдит із вузлоутворенням. Встановлений відповідачці діагноз регулярно впливає на її працездатність та щомісячно вона витрачає кошти на придбання лікарських засобів. Також, просить врахувати, що у ОСОБА_3 на утриманні є неповнолітня дитина від другого шлюбу - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває на її утриманні, оскільки, на даний час її чоловік, як військовослубовець несе військову службу в зоні бойових дій. Також вважає, що визначений позивачем розмір аліментів (25% від усіх доходів) не підтверджений належними і допустимими доказами. Відповідачка, як мати, ніколи не відмовлялася і не відмовляється від утримання сина.ОСОБА_3 , вважає, що обґрунтовано справедливим є визначення розміру аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 грн.

ОСОБА_1 надав суду відповідь на відзив, у якому заперечив ту обставину, що відповідач утримує сина ОСОБА_5 .. Зазначив, що під час того, як син проживав із нею, усі основні витрати ніс позивач та продовжує це робити на даний час. Крім звичних витрат на харчування, проїзд, засоби зв`язку, одяг, побутові товари, тощо, його витрати на утримання сина ОСОБА_7 передбачають: відвідування ІТ курсів (800 грн. щомісяця); відвідування секції з плавання (300 грн. щомісяця); приватні заняття з плавання (250 грн. заняття); відвідування секції з баскетболу (1 000 грн. щомісяця); ІТ табір влітку; щорічний відпочинок влітку (включаючи закордонні поїздки); щорічний відпочинок взимку (гірськолижні курорти, лижна школа). Просить врахувати, що відповідач має постійну роботу, де отримує постійний, регулярний дохід. Відповідач отримує стабільну, офіційну заробітну плату та додаткові соціальні гарантії, в т.ч. безкоштовне медичне страхування. Щодо наявності хронічних захворювань відповідача, зазначив, що доказів про встановлення їй інвалідності відповідачем не надано, а тому її працездатність не втрачена. Для відповідача усі її обстеження та аналізи покриваються страховою компанією, оскільки страхові поліси оплачує усім працівникам підприємство SEBN UA (ТОВ «СЕ Борднетце-Україна»), на якому працює остання. Крім цього, просить врахувати, що у позивача також наявні хронічні захворювання, які вимагають постійного лікування. Підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є, згідно ч.1 ст. 184 СК України, зокрема, отримання мінливого, нерегулярного доходу. Такі підстави відсутні у справі, що розглядається. Також, відповідач зазначив, що на період воєнного стану військовослужбовцям, яким є чоловік відповідача виплачують додатково 30 000 грн. щомісячно, відповідно до постанови КМ України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168. Тим військовослужбовцям, хто безпосередньо бере участь у бойових діях або в заходах з «національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії» безпосередньо в районах таких заходів, розмір виплат збільшується до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно до часу участі в таких заходах. Отже, твердження відповідача про те, що молодша дитина перебуває лише на її утриманні вважає безпідставним. Також, позивач не заперечує того факту, що під час літніх канікул дитина дійсно досить часто відвідує батьків відповідачки, однак ці візити не складають 60 % його вільного часу, як твердить відповідач. Тимур багато часу проводить також з батьками позивача. Позивач не вважає даний аргумент відповідачки таким, що впливає на вирішення спору щодо стягнення аліментів.

ОСОБА_3 надала суду заперечення на відповідь на відзив, у якому просить врахувати те, що вона, як мати, завжди утримувала сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримує його на даний час та не відмовлялася від цього обов`язку. Її витрати на харчування сина складають приблизно 2 000 - 3 000 грн. на місяць, одяг, навчання (оплачує курси німецької мови) 600,00 грн. щомісячно, розваги дитини - 500 грн. щотижня та інші витрати. Щодо витрат позивача, відповідач неодноразово пропонувала позивачу взяти частину витрат на себе, однак позивач зазначив, що буде сплачувати їх самостійно. У той час, коли син перебував на повному утриманні відповідачки, а позивач сплачував аліменти витрати за басейн у 2017 році носили лише разовий характер. Син ОСОБА_7 , з лютого 2022 року до кінця квітня 2022 року проживав з відповідачкою у селі Великі Бірки у будинку її батьків та перебував на її утриманні. Із травня 2022 року їх син перебуває з позивачем. Просить врахувати, що робота відповідача у ТОВ «СЕ Борднетце - Україна», на сьогоднішній день не є стабільною, так як, через складну економічну ситуацію на підприємстві відбувається скорочення чисельності штату працівників, по причині суттєвого зниження (40-50%) замовлень на продукт, який виготовляється підприємством. Крім цього, зазначила, що відповідач щомісячно несе витрати на придбання медикаментів - орієнтовно 2 000,00 грн.; здача аналізів 1 500,00 грн.; обстеження (узд) - 600, 00 грн. Медична страхівка не покриває повністю лікування, здачу аналізів та обстеження хронічних захворювань. Отримана заробітна плата чоловіка відповідача не покриває витрат необхідних на забезпечення його військовою амуніцією. Із 2016 року ОСОБА_1 сплачував аліменти на утримання сина, середньомісячний розмір яких складав 1500 грн., а тому, враховуючи те, що обоє батьків повинні брати участь в утриманні своїх дітей, відповідач вважає, що розмір аліментів в розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, до досягнення повноліття сина, буде відповідати принципу пропорційності витрат, які повинні нести обоє батьків, та забезпечувати участь матері в наданні допомоги позивачеві щодо матеріального утримання дитини.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Магдич О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача адвокат Бачинська Н.О. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, відповідач погодилась сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн. до досягнення сином повноліття.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 листопада 2014 року).

У даному шлюбі народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане повторно 04 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 вересня 2016 року затверджено мирову угоду у справі №607/9453/16-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , третя особа Служба в справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини, згідно з якою сторони домовились про визначення місця проживання сина ОСОБА_5 з матір`ю. Шляхом підписання даної мирової угоди ОСОБА_1 надав згоду на реєстрацію місця проживання сина за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2015 року, у справі № 607/5420/15-ц, ухвалено стягувати із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із 30.03.2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 разом із неповнолітнім сином ОСОБА_5 проживають та зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 (довідка №382, видана 26.10.2021 р. ОСББ «Котляревського,13»).

Судом встановлено, що згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.04.2022 року, у справі №607/19618/21, постійне місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається із довідки №КМ00-000003, виданої 12 серпня 2022 р., ОСОБА_1 працює в ТОВ «Колумбус» із 01.06.2021 року, займає посаду директора товариства, його дохід за період із 01.01.2022 р. по 31.07.2022 р. склав 74 053, 02 грн.

Відповідач ОСОБА_3 перебуває у шлюбі із ОСОБА_9 у якому ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилася донька ОСОБА_8 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 26 вересня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області), яка перебуває на її утриманні.

Чоловік відповідача ОСОБА_9 на даний час перебуває на військовій службі.

ОСОБА_3 працює в ТОВ «СЕ Борднетце-Україна» на посаді керівника підвідділу по даний час (довідка №197/1 від 11.07.2022 року).

Як вбачається із довідки про середню заробітну плату (дохід) №428, виданої 11.07.2022 р. ТОВ «СЕ Борднетце-Україна», середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 складає 1 503,38 грн., її дохід за період із 01.07.2021 р. по 01.06.2022 р. склав 383 361, 79 грн.

Як вбачається із наявних при матеріалах справи документів медичного обстеження, ОСОБА_3 страждає аутоімунний тиреоїдитом із вузлоутворенням.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Визначаючи розмір аліментів, суд, на підставі ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я дитини та її матеріальне становище, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, та вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 1/5 (однієї п`ятої) частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи такий розмір аліментів, суд вважає, що він буде відповідати потребам дитини, з урахуванням зазначених обставин, передбачених ст..182 СК України. При цьому, визначення розміру аліментів у частці від доходу платника аліментів передбачено ч.1 ст.183 СК України. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відтак, суд враховує зазначені норми, та визначає розмір аліментів у частці заробітку (доходу) матері, яка буде стягуватись як аліменти на дитину.

Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітню дитину, за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Щодо позовної вимоги про припинення стягнення аліментів суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмету даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено, що син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час не проживає з матір`ю ОСОБА_3 на користь якої (згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2015 року), стягуються аліменти з позивача, оскільки проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 та перебуває на його утриманні, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.04.2022 року постійне місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5 визначено з батьком, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки.

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання дитини, які стягуються на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2015 року). Також, зазначає, що оскільки аліментні платежі є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, відтак, суд вважає, що припинення стягнення аліментів слід встановити із дати звернення позивача із позовом в суд, тобто з 20 травня 2022 року.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача 992,40 грн. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також в користь держави 992,40 грн. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, а також припинення їх стягнення за рішенням суду, задовольнити частково.

Припинити стягнення із ОСОБА_1 у користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку

Стягувати із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/5 (однієї п`ятої) частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20.05.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 судовий збір в користь держави в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн.. 40 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 05 вересня 2022 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_4 .

Головуючий суддяВ. В. Ромазан