Номер провадження 2/243/496/2022
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2022 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Старовецького В.І.,
за участю: секретаря судового засідання Петруся Д.О.,
розглянувши в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу №29 про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» в особі структурної одиниці публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» Слов`янська теплова станція вимоги позивача: про стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку,
учасники справи: не з`явилися,
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
2.Позивач надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
3.Представник відповідача своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд вважає можливим провести розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити рішення.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
4. Ухвалою суду від 06.12.2021 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито спрощене позовне провадження у справі, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк подати відзив на позов, позивачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, по справі призначено судове засідання.
IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
5. ОСОБА_1 з 16.08.2016 працював на посаді старшого машиніста котельного устаткування VІІ групи не блочної частини котлотурбінного цеху виробничого департаменту Слов`янської ТЕС, що вбачається з копії трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_1 . Наказом № 889-к від 02.08.2021 ОСОБА_1 звільнено 02.08.2021 на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням.
V. Оцінка суду.
7. Україна як соціальна, правова держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, а також право на належні умови праці, своєчасне отримання винагороди (стаття 1, частини 1,2,4,7 ст.43 Конституції України).
8. Відповідно до Конституції України зазначені права захищаються судом (частина перша статті 55).
9. Правосуддя в Україні здійснюється з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права.
10. Положенням ч.1 ст.2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
11. У частині 1 статті 94 КЗпП України міститься дефініція поняття "заробітна плата". Так, згідно законодавчого визначення заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Аналогічне визначення заробітної плати міститься у ст.1 Закону України "Про оплату праці".
12. Положеннями ст.115 КЗпП України закріплено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
13. Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, що передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, законодавець покладає обов`язок щодо нарахування заробітної плати та надання відомостей про розмір нарахованої заробітної плати саме на роботодавця.
14. Разом з тим, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законам України «Про оплату праці», а позивач знаходився з відповідачем в трудових відносинах по 02.08.2021 року включно, при звільненні не отримав всіх належних йому платежів, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду.
15. У відповідності до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
16. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці.
17. Судом встановлено той факт, що при звільненні ОСОБА_1 не були виплачені всі належні йому грошові суми у встановлений законодавством строк, а саме, вихідна допомога при звільненні, з огляду на що, враховуючи той факт, що невиплата належних позивачу сум була здійснена з вини роботодавця, тому відповідач повинен сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.
18. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.
19. Відповідно до листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12.08.2020 року№ 3501-06/219 «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2021 рік» у 2021 році норма робочого часу складала: у серпні 2021 року 20 робочих днів, у вересні 2021 року 22 робочих дня, у жовтні 2021 року 20 робочих днів, у листопаді 2021 року 22 робочих дня, у грудні 2021 року 22 робочих дня.
20. Відповідно до листа Міністерства економіки України від 12.08.2021року№ 47-03/520 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2022 рік» у 2022 році норма робочого часу складала: у січні 2022 року 19 робочих днів, у лютому 2022 року 20 робочих днів, у березні 2022 року 22 робочих дня, у квітні 2022 року 20 робочих днів, у травні 2022 року 20 робочих днів, у червні 2022 року 20 робочих днів, у липні 21 робочий день, у серпні 2022 року 22 робочих дня, у вересні 2022 року 3 робочих дня.
21. З огляду на те, що на теперішній час відповідач не виплатив належну позивачу вихідну допомогу при звільненні, загальний час затримки розрахунку при звільненні становить 273 дні, виходячи з тривалості періоду з 02 серпня 2021 року по дату ухвалення судового рішення.
22. Враховуючи наведений вище розрахунок розміру середньоденної заробітної плати, проведений відповідно до Постанови КМУ № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року, загальна сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 02 серпня 2021 року по 05 вересня 2022 року складає 175 530,81 грн. (642,97 грн. - середньоденна заробітна плата * 273 робочих дні затримки розрахунку при звільненні).
21.Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.
24. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.
25. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Таким чином, положення Цивільного кодексу України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин.
26. Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 15 червня 2020 року у справі № 337/1279/17.
27. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
28. Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутись до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні.
29. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізовуючи його права, що, зокрема, вимагає ч. 3 ст. 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
30. Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним.
31. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, не в залежності від наявності спору між працівником та роботодавцем щодо належних до виплати сум.
32. Висновок щодо можливості зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18).
33. При цьому Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16, і зазначила, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи із середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
34. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.
37. Відповідно до ч. 5 п. 6Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
38. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з вимогою про стягнення заробітної плати, тому судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи часткове задоволення цієї вимоги, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 438,83 грн.
39. Відповідно до Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України "Про Державний бюджет на 2021 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2270 грн.
40. Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено суму судового збору в розмірі 908,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.
41. Таким чином, з урахуванням повного задоволення позовних вимог про стягнення вихідної допомоги з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 116, 117 КЗпП України, Законом України "Про оплату праці", суд,
1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» в особі структурної одиниці публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» Слов`янська теплова станція про стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку - задовольнити частково.
3.Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
4.В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
7. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
8. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
9. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
10. На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
11. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
12. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
13. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя
Слов`янського міськрайонного суду В.І.Старовецький