КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-о/947/265/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,

заінтересована особа:

Одеська міська рада,

про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_2 25.07.2022 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з заявою, за участі Одеської міської ради в якості заінтересованої особи, про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд:

- встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, 28.11.1997 року за №19-8446, ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 26.07.2022 року вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

11.08.2022 року представником заявниці надано до суду клопотання про витребування доказів.

В судове засідання призначене на 07.09.2022 року заявниця не з`явилась, однак до суду від її представника надійшла заява про залишення вказаного клопотання без розгляду, підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності.

Представник заінтересованої особи у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Приймаючи викладене, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Також, за наслідком заявленого клопотання про витребування доказів та не підтримання останнього заявником, судом 07.09.2022 року було постановлено ухвалу про залишення клопотання без розгляду.

Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 92 років померла ОСОБА_3 поллінаріївна.

Внаслідок смерті особи відкривається спадщина (ст.1220 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч.1 ст.1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

У відповідності до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. (ч.1,2 ст. 1269 ЦК України).

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. (ч.1 ст.1270 ЦК України).

Отже, внаслідок смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина на належне останній за час життя майно.

З заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину зокрема на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , після смерті - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась заявниця ОСОБА_1 .

На підставі вказаної заяви, 31.05.2022 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нестеренко О.Л. заведено спадкову справу №10/2022 до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14.07.2022 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нестеренко О.Л. складено лист за №88/02-14, яким ОСОБА_1 роз`яснено про неможливість видання свідоцтва на спадщина, яка складається зокрема на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , з підстав того, що з поданого свідоцтва про народження заявниці та свідоцтва про смерть померлої особи не вбачається можливим встановити родинні відносини, а також з поданих правовстановлюючих документів на нерухоме майно та свідоцтва про смерть померлої особи, не вбачається можливим встановити належність такого майна померлій, з підстав наявності розбіжностей в написанні по батькові особи ОСОБА_1 , а також роз`яснено ОСОБА_1 її право на звернення до суду з відповідною заявою.

Вищезазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цією заявою.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 (із змінами), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, ; не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З поданих до суду документів вбачається, що у відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Кагановічським райвідділом ЗАГСУ 13.10.1944 року, народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Одесі ОСОБА_1 , мовою оригіналу на російській - « ОСОБА_4 », про що складено актовий запис №273, а також зазначено у свідоцтві відомості про батьків, мовою оригіналу на російській, про батька « ОСОБА_5 », відомості про матір « ОСОБА_3 полинарьевна».

Судом також встановлено, що в актовому записі №273, складеному 11.10.1944 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції про народження ОСОБА_1 , не зазначено по батькові останньої та місце народження, в графі відомості про матір, по батькові ОСОБА_1 зазначено на українській, як «Аполінаріївна», що підтверджено висновком про внесення змін до актового запису цивільного стану від 05.05.2022 року.

28.11.1997 року Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 28.11.1997 року за №104439, було видано свідоцтво про право власності на житло квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване в реєстраційну книгу за №19-8446, наступним особам мовою оригіналу на російській: « ОСОБА_3 пполинарьевне, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 » в рівних частках. Зазначено свідоцтво на зворотній стороні містить відбитку штемпелю про реєстрацію права власності на вказану квартиру особами, на ім`я яких воно видано, в КП «ОМБТІ та РОН» 29.12.1997 року, за р. №19-8446 доп.277-стр.196-кн.252пр.

Надалі, 21.05.1996 року Київським РВ УМВС України в Одеській області було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_1 (на зворотньому аркуші російською зазначено ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки міста Одеси, в якому внесено запис про реєстрацію 06.07.1983 року місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

21.10.1997 року Київським РВ УМВС України в Одеській області було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , на ім`я ОСОБА_3 поллінаріївни (на зворотньому аркуші російською зазначено ОСОБА_3 пполинарьевна), ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якому внесено запис про реєстрацію 06.07.1983 року місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , а також наявний запис про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_7 (мовою оригіналу ОСОБА_8 ).

У відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 92 років померла ОСОБА_3 поллінаріївна.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Досліджуючи вищевказані докази, судом доходить до висновку, що різне написання по батькові померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , як: «Аполлінаріївна», «Апполінаріївна», «Аполінаріївна» у правовстановлюючих документах, які посвідчують дані про особу, належності нерухомого майна, у свідоцтві про смерть, свідоцтві про народження заявниці, та інших, пов`язано саме з різним перекладом по батькові з російської мови, та стосується однієї тієї ж особи.

При викладених обставинах, оцінивши та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, а також надавши оцінку кожному доказу окремо, суд дійшов до висновку, що факт родинних відносин, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є дочкою ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та факт, що останній - ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить свідоцтво про право власності на житло, видане 28.11.1997 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, зареєстроване в реєстраційну книгу за №19-8446, у тому числі на ім`я ОСОБА_3 (мовою оригіналу ОСОБА_3 ), слід вважати встановленим, що пов`язано через різний переклад по батькові померлої особи з російської на українську мову, за наслідком чого заявниця позбавлена можливості оформити свої спадкові права на спадщину після смерті померлої матері.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд задовольняє позов виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Рішення зі спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.12 року "Про судове рішення".

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищевикладене, надаючи оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, суд вважає, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягаючою до задоволення.

Керуючись ст.ст. 77, 81, 293, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), заінтересовані особи: Одеська міська рада (місцезнаходження: 65004, м. Одеса, пл. Думська, 1), про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити юридичний факт, що свідоцтво про право власності на житло, видане 28.11.1997 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, зареєстроване в реєстраційну книгу за №19-8446, у тому числі на ім`я ОСОБА_3 пполінаріївни (мовою оригіналу ОСОБА_3 ), належить - ОСОБА_3 поллінаріївні, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.