Справа № 565/755/22
Провадження № 2/565/341/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2022 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області

під головуванням суддіДемчини Т.Ю.
з участю секретаря судового засіданняАлексейчик А.О.,
позивачки представника позивачки відповідача представника відповідачаОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони є батьками дочки ОСОБА_6 , перебували у шлюбі, який розірвано за судовим рішенням від 17.08.2012, цим же рішенням визначено місце проживання неповнолітньої дитини сторін разом з матір`ю. 06 травня 2022 року, коли ОСОБА_1 перебувала у лікарні, батько дитини ОСОБА_3 забрав дочку ОСОБА_6 разом з особистими речами проживати до кімнати за місцем свого проживання, та з того часу чинить матері перешкоди у спілкуванні з дитиною. До цього часу неповнолітня ОСОБА_5 постійно проживала з матір`ю, з батьком спілкувалась вкрай рідко, він не цікавився її життям та розвитком. ОСОБА_3 постійно працює, не може належним чином приділяти увагу дочці, жодні обставини, які б надавали батькові перевагу у питанні місця проживання дитини, відсутні.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 повністю підтримали позовні вимоги та з викладених у позовній заяві підстав просили суд задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . З відзиву відповідача вбачається, що позовні вимоги сторона відповідача вважає безпідставними, адже 08.05.2022 дочці сторін ОСОБА_6 виповнилось 14 років, і на підставі ч.3 ст.160 СК України з цього часу вона самостійно визначає місце проживання з одним з батьків, що проживають окремо. Ірина проживає з батьком з 16.05.2022, проживати з батьком було її свідомим рішенням, і повертатись на проживання разом з матір`ю вона не бажає.

Представник залученої судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради Ільїна А.В., не вбачаючи підстав для задоволення позовних вимог, свою позицію обґрунтовувала тим, що оскільки дитина сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже досягла 14-річного віку, вона має законні підстави, встановлені ст.160 СК України, самостійно обирати, з ким з батьків їй проживати. 31.05.2022 за зверненням ОСОБА_1 комісією служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради було вивчено умови проживання сім`ї ОСОБА_3 , під час обстеження встановлено, що він проживає разом з дочкою ОСОБА_6 , зауважень до умов проживання у комісії не виникло. В подальшому представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. При цьому суд встановив та врахував наступне.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 07.11.2014 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області.

Зі змісту рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17.08.2012, яке набрало законної сили 28.08.2012, вбачається, що ОСОБА_1 з 20.09.2005 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , який вказаним судовим рішенням розірвано, одночасно цим же рішенням визначено місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_1 .

З довідки сектору «Реєстрація» відділу «ЦНАП» департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області № 2027-4/22 від 24.05.2022 вбачається, що місце проживання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за місцем проживання її матері ОСОБА_1 .

З пояснень учасників процесу судом встановлено і ніким не оспорюється, що після розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживають окремо, а неповнолітня ОСОБА_5 проживала разом з матір`ю ОСОБА_1 до середини травня 2022 року, коли почала проживати разом з батьком ОСОБА_3 за місцем його проживання, де проживає і на момент розгляду справи.

Відповідно до ст.ст.141, 155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, за змістом ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, а малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Таким чином, після досягнення дитиною 14 років, у разі відсутності між батьками, що проживають окремо, згоди щодо того, з ким буде проживати дитина, спір між ними не може вирішуватися органом опіки та піклування або судом, натомість місце проживання дитини у такому разі визначається нею самою.

Допитана судом за правилами допиту свідків з урахуванням особливостей, передбачених ст.232 ЦПК України, неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомила суду про обставини свого проживання з матір`ю ОСОБА_1 та підтвердила, що у травні 2022 року, після виповнення їй 14 років, вона зателефонувала своїй бабусі матері її тата, та попросила зустрітись, під час цієї зустрічі вона повідомила про своє бажання переїхати на проживання до батька. Після розмови з бабусею та татом, вона переїхала проживати до останнього, де і проживає на даний час. Неповнолітня ОСОБА_5 пояснила суду, що проживання з татом є її свідомим вибором, будь-якого тиску на неї не чинилось, на даний час з татом їй проживати комфортніше, оскільки мама тривалий час, близько останніх чотирьох років, не дозволяла їй спілкуватись з батьком, а також виходити з квартири без її супроводу. Дитина пояснила також, що на даний час її пересування є вільним, батько її не обмежує у спілкуванні з однолітками, у неї з`явились друзі та склались позитивні стосунки з батьком, і повертатись на проживання до мами вона на даний час не бажає.

Відсутні будь-які відомості про примушування дитини до проживання з батьком і у служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради, якою за зверненням ОСОБА_1 проводилась відповідна перевірка.

Відтак, суд переконався, що переїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьки якої проживають окремо, на проживання до батька є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком дій будь-яких інших обставин. При цьому суд переконався, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст ст.160 СК України та обізнана про своє право у будь-який час змінити місце свого проживання з батьком та повернутись до матері.

Надані сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 показання за правилами допиту свідків вищезазначених висновків суду не спростовують.

Оскільки дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визначення місця проживання якої заявлено вимогу, досягла віку, з якого самостійно визначає місце свого проживання з кимось з батьків, що проживають окремо, та вільно скористалась своїм правом на зміну місця проживання, позов ОСОБА_1 про визначення місця її проживання разом з матір`ю задоволений бути не може, а такі вимоги матері є безпідставними.

При цьому суд враховує, що за положеннями ст.ст.157-158 СК України, питання участі матері ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають вирішенню батьками дитини спільно, а у разі спору способи участі у вихованні дитини вирішуються органом опіки та піклування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 258-259 ЦПК України, ст.ст.6, 7, 160, 161 СК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю відмовити за їх безпідставністю.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складене 05 вересня 2022 року.

Головуючий суддя: Т.Ю.Демчина