Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 707/2133/19
Провадження № 2/711/802/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі: Слабко Ю.М., Гладиш О.Ю., Ковальовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хазера Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Хазера Україна» звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно з умовами договору поставки №КП 23/04-1 від 23.04.2018 року позивачем (постачальником) було передано відповідачу (покупцю) насіння овочевих культур в асортименті згідно додатків №1, №2 та №3 (Специфікації) до договору на підставі видаткових накладних: №859 від 24.04.2018 року на суму 36 540 грн., що були отримані особисто відповідачем, рахунок на оплату №756 від 23.04.2018 був переданий разом з передачею товару; №869 від 25.04.2018 на суму 18 684 грн., що були отримані особисто відповідачем, рахунок на оплату №767 від 23.04.2018 був переданий разом з передачею товару; №962 від 14.05.2018 на суму 15 066 грн., що були отримані особисто відповідачем, рахунок на оплату №857 від 14.05.2018 був переданий разом з передачею товару.

Відповідно до пункту 2.3 договору порядок розрахунків за поставлений товар визначається у додатках до договору.

Згідно з пунктом 3 додатків №1, №2 та №3 договору оплата за товар здійснюється 100% його вартості, що складає 70 290 грн., до 30.08.2018 року.

Проте, відповідачка ОСОБА_1 не розрахувалася за отриманий товар, на даний час її заборгованість перед позивачем становить 70 290 грн.

Наведене свідчить про порушення відповідачкою своїх зобов`язань, що є підставою для застосування до неї штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 8.9 договору, у випадку прострочення оплати за поставлений товар покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої вчасно суми за кожен день прострочення за весь період такого прострочення.

Таким чином, період прострочення платежу 70 290 грн., за який нараховується штрафна санкція пеня становить (включно) з 31.08.2018 року по 30.08.2019 року. Сума пені за прострочення платежів з урахуванням зміни розміру облікової ставки НБУ в різних періодах складає: за період з 31.08.2018 року по 06.09.2018 року облікова ставка НБУ становить 17,5%, період прострочення становить 7 днів, пеня за вказаний період становить: 70 290 грн. х (17,5% х 2) : 365 днів х 7 днів = 471 грн. 81 коп.; за період з 07.09.2018 року по 25.04.2019 року облікова ставка НБУ становить 18%, період прострочення становить 231 день, пеня за вказаний період становить: 70 290 грн. х (18,0% х 2) : 365 днів х 231 день =16 014 грн. 57 коп.; за період з 26.04.2019 року по 18.07.2019 року облікова ставка НБУ становить 17,5%, період прострочення становить 84 днів, пеня за вказаний період становить: 70 290 грн. х (17,5% х 2) : 365 днів х 84 днів = 5 661 грн. 72 коп.; за період з 19.07.2019 року по 30.08.2019 року облікова ставка НБУ становить 17%, період прострочення становить 43 дні, пеня за вказаний період становить: 70 290 грн. х (17% х 2) : 365 днів х 43 днів = 2 684 грн. 50 коп., а всього 24 832 грн. 59 коп.

Крім цього, згідно з пунктом 8.10 договору у випадку прострочення оплати за поставлений товар понад 30 днів покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 10% від суми заборгованості. Таким чином, з урахуванням прострочення відповідачкою оплати по сумі 70 290 грн. за період з 31.08.2018 року по 30.08.2019 року штраф становить: 70 290 грн. х 10% = 7 029 грн.

Разом з тим, у відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України відповідачці ОСОБА_1 позивачем за увесь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а саме за період з 31.08.2018 року по 30.08.2019 року були нараховані інфляційні втрати в сумі 6 415 грн. 42 коп. та три відсотки річних в розмірі 2 108 грн. 70 коп.

А тому, просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хазера Україна» суму основного боргу 70 290 грн., пеню 24 832 грн. 59 коп., штраф 7 029 грн., три відсотків річних 2 108 грн. 70 коп. та інфляційні 6 415 грн. 42 коп., що разом становить 110 675 грн. 71 коп.

01.10.2019 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хазера Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

21.10.2019 року вказана цивільна справа надійшла до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Згідно автоматизованого розподілу цивільну справу № 707/2133/19 передано судді Скляренко В.М.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.10.2019 року прийнято до провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хазера Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

25.11.2019 року представником відповідачки ОСОБА_1 адвокатом Яцюком М.В. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній вказує, що відповідачка не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в задоволенні позову. Даний відзив обґрунтований наступним.

Підставою позову є невиконання умов договору поставки № кп 23/04-1 та прострочення оплати» за поставлену продукцію у відповідності до накладних № 859, № 869 та № 962.

Відповідачка визнає, що отримала від позивача товар на суму 36 540 грн., а також погоджується, що не здійснила його оплату. Причиною прострочення була поставка неякісної продукції, яка після розміщення в землю, не дала результату, врожай не вродив. На даний час довести неякісність продукції не є можливим, а тому відповідачка погоджується, що її борг складається з 36 540 грн.

В іншому відповідачка заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Також, представник відповідачки зазначає, що підписи на договорі на та на всіх накладних є відмінними і відповідачка не має відношення до підписів, які надаються в документах разом із позовом. Вказані відомості можуть підтвердити висновки почеркознавчої експертизи, про яку відповідачка бажає клопотати.

Відтак, зважаючи на відсутність підпису відповідачки ОСОБА_1 на договорі, позивач не має права просити стягнути з неї будь-які платежі, передбачені договором. Позивач має право просити стягнути лише вартість реально поставленої продукції.

06.04.2020 року представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Хазера Україна» - адвокатом Хекало О.О. подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.02.2021 року за клопотанням позивачки по справі була призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено експертам Черкаського НДЕКЦ МВС України (вул. Пастерівська, 104, Черкаси). Витрати по проведенню експертизи було покладено на відповідачку ОСОБА_1 , однак справа повернулася до суду без виконання ухвали.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.11.2021 року за заявою представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Яцюка Максима повторно була призначена по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хазера Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості судова почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено експертам Черкаського НДЕКЦ МВС України (вул. Пастерівська, 104, Черкаси).

Однак, 24.03.2022 року цивільна справа № 707/2133/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хазера Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості знову повернулась на адресу суду без виконання у зв`язку з відсутністю оплати за проведення судової почеркознавчої експертизи. В зв`язку з цим провадження у справі було відновлено, про що повідомлено учасників процесу.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Хазера Україна» - адвокат Хекало О.О., в судовому засіданні (31.01.2020 року, 05.02.2021 року, 24.08.2022 року), в якому він брав участь в режимі відеоконференції із застосування власних технічних засобів зв`язку, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Крім того, 08.08.2022 року представником позивача ТзОВ «Хазера Україна» - адвокатом Хекало О.О. до суду подавалося клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 (31.01.2020 року, 05.02.2021 року, 06.10.2021 року, 11.11.2021 року) та її представник - адвокат Яцюк М.В. (31.01.2020 року, 05.02.2021 року, 06.10.2021 року, 11.11.2021 року) заперечували проти задоволення позовних вимог та наполягали на проведенні судової почеркознавчої експертизи. Однак, в подальшому в судове засідання відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Яцюк М.В. не з`являлись без поважних на те причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи вони повідомлялися в установленому законом порядку. 26.04.2022 року представником відповідачки адвокатом Яцюк М.В. до суду було подано заяву, в якій він вказував, що з 21.04.2022 року між ним та відповідачкою ОСОБА_1 припинений договір про правову допомогу, тому в подальшому судом здійснювався виклик лише відповідачки ОСОБА_1 . Однак, в подальші судові засідання 08.06.2022 року, 03.08.2022 року, 24.08.2022 року відповідачка ОСОБА_1 не з`явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, SMS- повідомлення остання отримувала завчасно.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. А в силу ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплати товар після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором або актом цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

В судовому засіданні встановлено, що 23.04.2018 року між сторонами Товариством з обмеженою відповідальністю «Хазера Україна» (постачальник) та ОСОБА_1 (покупець) був укладений Договір поставки №КП 23/04-1, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупцю ОСОБА_1 насіння сільськогосподарських культур (товар) у кількості і в строки згідно з умовами договору та додатків до нього, які з моменту підписання уповноваженим представниками Сторін та скріплення печатками Сторін становитимуть невід`ємну частину Договору, а Покупець зобов`язався прийняти та своєчасно оплатити Товар згідно з умовами Договору. Предметом договору є товар, найменування, кількість, асортимент та ціна якого вказуються у Специфікаціях, що міститься і Додатку №1 до Договору та є невід`ємною частиною Договору. Ціна товару визначається у Специфікаціях, що є невід`ємною частиною Договору. Загальна ціна Договору являє собою суму вартості всього Товару, що поставляється за даним Договором згідно Додатку(ів), що є невід`ємною частиною Договору. Порядок розрахунків за поставлений товар визначається в Додатку(ах) до даного Договору. Покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника в строки, що зазначаються в Додатках до Договору. Датою оплати вважається дата надходження коштів на поточний банківський рахунок Постачальника (п.п. 1.1, 1.2, 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 Договору).

Відповідно до пункту 2.3 вказаного Договору поставки №КП 23/04-1, порядок розрахунків за поставлений товар визначається у додатках до договору.

Як вбачається із пункту 3 додатків № 1, № 2 та № 3 до Договору поставки № КП 23/04-1 від 23.04.2018 року оплата за товар здійснюється на підставі виставлених рахунків та перераховується на банківський рахунок Постачальника, що зазначений у Договорі, наступними черговими платежами 100% його вартості, що складає: згідно додатку № 1 в сумі 36 540 грн. в строк до 30.08.2018 року; згідно додатку № 2 в сумі 18 684 грн. в строк до 30.08.2018 року; згідно додатку № 3 в сумі 15 066 грн. в строк до 30.08.2018 року, а всього в сумі 70 290 грн. (а.с. 14-16). Вартість товару підтверджується відповідними рахунками на оплату, а саме: рахунком № 756 від 23.04.2018 року на суму 36 540 грн., №767 від 23.04.2018 року на суму 18 684 грн., №857 від 14.05.2018 року на суму 15 066 грн.

Факт отримання відповідачкою ОСОБА_1 товару підтверджується відповідним видатковими накладними, а саме: № 859 від 24.04.2018 року на суму 36 540 грн., №869 від 25.04.2018 року на суму 18 684 грн., №962 від 14.05.2018т року на суму 15 066 грн.

Проте, як вбачається з позовних вимог та не заперечувалось в судовому засіданні і у поданому письмовому відзиві на позов стороною відповідачки ОСОБА_1 , остання не розрахувалася за отриманий товар, посилаючись на те, що причиною стала поставка неякісної продукції (товару), яка після розміщення її в землю, не дала результату і врожай не вродив, а відтак був відсутній прибуток. Однак, на даний час довести неякісність продукції не є можливим, тому відповідачка погоджується, що її борг складається із суми 36 540 грн. згідно додатку № 1 (Специфікація) до договору поставки № КП 23/04-1 від 23.04.2018 року. Щодо інших сум, то підписи у видаткових накладних на отримання товару, за виключенням видаткової накладної № 859 від 24.04.2018 року, не отримувала, тому відповідно і обов`язку щодо його оплати в неї не виникає. Враховуючи, що відповідачкою та її представником визнавалися позовні вимоги в частині боргу за отриманий відповідачкою товар згідно видаткової накладної № 859 від 24.04.2018 року на суму 36 540 грн., і таке визнання позову в цій частині не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб, тому суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення із відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за Договором поставки № КП 23/04-1 від 23.04.2018 року та Специфікацією від 23.04.2018 року в сумі 36 540 грн.

Щодо інших сум заборгованості за поставлений товар, то суд зазначає наступне.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач підтверджує факт поставлення ним відповідачці ОСОБА_1 товару, а саме: за поставлений товар (балбро F1 калб. капуста білоголова (2 500), структон F1 каліб. капуста біл (2 500)) - Специфікацією від 23.04.2018 року (додаток № 2 до договору) на суму 18 684 грн., рахунком на оплату №767 від 23.04.2018 року та видатковою накладною №869 від 25.04.2018 року на суму 18 684 грн.; за поставлений товар (структон F1 каліб. капуста біл (2 500)) - Специфікацією від 14.05.2018 року (додаток №3 до договору) на суму 15 066 грн., рахунком на оплату №857 від 14.05.2018 року та видатковою накладною №962 від 14.05.2018 року на суму 15 066 грн., з яких вбачається, що вищевказаний товар був отриманий відповідачкою ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з позовом в цій частині стороною відповідачки зазначалося, що вищевказані накладні відповідачкою не підписувалися і зазначений в них товар нею не отримувався, в зв`язку з чим і було заявлене клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.02.2020 року та повторно ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.11.2021 року клопотання відповідачки та її представника були задоволені, по справі була призначена судова почеркознавча експертиза, витрати за проведення якої були покладені на відповідачку ОСОБА_1 . Однак, справа була повернута на адресу суду без виконання ухвали про призначення експертизи у зв`язку з відсутністю оплати за її проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відтак, оскільки відповідачка ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову, в тому числі не забезпечила оплату судової почеркознавчої експертизи, про проведення якої вона ж сама і клопотала, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача і в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хазера Україна» заборгованості за Договором № КП 23/04-1 від 23.04.2018 року, Специфікаціями від 23.04.2018 року (додаток №2 до договору) на суму 18 684 грн. та від 14.05.2018 року (додаток №3 до договору) на суму 15 066 грн., які є невід`ємними частинами договору.

При цьому, суд враховує, що відповідачка ОСОБА_1 , яка і клопотала про проведення судової почеркознавчої експертизи, свідомо ухилилася від її проведення, оскільки про призначення такої експертизи та покладення саме на неї обов`язку з оплати такої експертизи, їй та її представнику було відомого з моменту її призначення. Крім того, відповідачка повідомлялася експертом про необхідність оплати експертизи, а також неодноразово знайомилася із матеріалами справи та відповідно була обізнана про необхідність оплати призначеної судом за її клопотанням експертизи (а.с. 84 том 2).

Статтею 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

За таких підстав, суд вважає, що відповідачкою ОСОБА_1 не спростовані ті обставини, на які посилається позивач, як на підставу позовних вимог, не спростовані належними доказами доводи позивача про наявну у відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за Договором № КП 23/04-1 від 23.04.2018 року та Специфікаціями до нього від 23.04.2018 року (додаток №2 до договору) на суму 18 684 грн. та від 14.05.2018 року (додаток №3 до договору) на суму 15 066 грн., а зокрема не доведений факт неотримання нею (відповідачкою) товару за вищевказаним Договором та Специфікаціями №2, №3 до нього, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідачки на користь позивача вищевказаних сум.

Що стосується стягнення пені, штрафу, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою певні правові наслідки, які полягають у можливості застосування до боржника відповідальності, встановленої договором або законом.

Відповідно до пункту 8.9 Договору поставки № КП 23/04-1 від 23.04.2018 року, у випадку прострочення оплати за поставлений товар покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої вчасно суми за кожен день прострочення за весь період такого прострочення.

Як вбачається із матеріалів справи, період прострочення платежу 70 290 грн. за який нараховується штрафна санкція пеня становить з 31.08.2018 року по 30.08.2019 року (включно). Відповідно, сума пені за прострочення платежів з урахуванням зміни розміру облікової ставки НБУ в різних періодах складає:

- за період з 31.08.2018 року по 06.09.2018 року облікова ставка НБУ становить 17,5%, період прострочення становить 7 днів; пеня за вказаний період становить: 70 290 грн. х (17,5% х 2) : 365 днів х 7 днів = 471 грн. 81 коп.;

- за період з 07.09.2018 року по 25.04.2019 року облікова ставка НБУ становить 18%, період прострочення становить 231 день; пеня за вказаний період становить: 70 290 гри. х (18,0% х 2) : 365 днів х 231 день =16 014 грн. 57 коп.;

- за період з 26.04.2019 року по 18.07.2019 року облікова ставка НБУ становить 17,5%), період прострочення становить 84 дні; пеня за вказаний період становить: 70 290 грн. х (17,5% х 2) : 365 днів х 84 дні = 5 661 грн. 72 коп.;

- за період з 19.07.2019 року по 30.08.2019 року облікова ставка НБУ становить 17%, період прострочення становить 43 дні; пеня за вказаний період становить: 70 290 грн. х (17% х 2) : 365 днів х 43 дні = 2 684 грн. 50 коп.

Таким чином, загальна сума пені складає 24 832 грн. 59 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі.

Разом з цим, пунктом 8.10 Договору поставки № КП 23/04-1 від 23.04.2018 року передбачено, що у випадку прострочення оплати за поставлений товар понад 30 днів покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Як встановлено в судовому засіданні, загальна сума заборгованості відповідачки за вищевказаним Договором поставки складає 70 290 грн., відповідно, сума штрафу, і урахуванням умов вищевказаного Договору поставки, становить 7 029 грн., виходячи із наступного розрахунку: 70 290 грн. х 10% = 7 029 грн.

Крім того, частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вказаної норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 01.10.2014 року по справі № 113цс14.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із розрахунків наданих позивачем, за період прострочення з 31.08.2018 року по 30.08.2019 року (включно) 3% річних складають 2 108 грн. 70 коп., а інфляційні втрати 6 415 грн. 42 коп. Вказані розрахунки досліджені судом і вони не викликають зауважень, тому суд погоджується із зазначеними розрахунками. Крім того, суд враховує і те, що зазначені розрахунки не оспорювалися і відповідачкою та її представником.

Таким чином, враховуючи всі надані позивачем докази та розрахунки, суд приходить до висновку про задоволення позову і в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хазера Україна» за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань пені в сумі 24 832 грн. 59 коп., штрафу в сумі 7 029 грн., трьох відсотків річних в сумі 2 108 грн. 70 коп. та інфляційних втрат в сумі 6 415 грн. 42 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачкою не надано суду доказів на спростування спірної заборгованості, як і доказів на підтвердження належного виконання нею взятих зобов`язань перед позивачем.

Відтак, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають до задоволення в повному обсязі, а саме до стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Хазера Україна» підлягає сума основного боргу 70 290 грн., пеня 24 832 грн. 59 коп., штраф 7 029 грн., три відсотків річних 2 108 грн. 70 коп. та інфляційні втрати 6 415 грн. 42 коп., а всього 110 675 грн. 71 коп.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на день подачі даного позову до суду, тобто, станом на 03.09.2019 року), суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Хазера Україна» сплачений ним судовий збір в сумі 1 921 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509,525, 526, 530, 549, 599, 610, 611, 625, 689, 662, 665, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Хазера Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хазера Україна» (ідентифікаційний код 34691463, місцезнаходження за адресою: Стратегічне шосе, 16, м. Київ, 03028) кошти в сумі 110 675 грн. 71 коп., а також судовий збір в розмірі 1 921 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 31.08.2022 року.

Головуючий: В.М. Скляренко