Справа №201/3636/22
Провадження №2/932/1231/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Цитульський В.І., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завдатку та витрат, -

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільна справа ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завдатку та витрат за приміщення по АДРЕСА_1 .

Разом зі справою надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти відповідачу ОСОБА_2 та іншим особам будь-які дії щодо відчуження, розпорядження, користування нежитловим приміщенням АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог, заявник посилається на те, що вона передала відповідачу грошові кошти в розмірі 10000доларів США, в якості завдатку забезпечення попередньої домовленості щодо продажу нежитлового приміщення №3 загальною площею 135,3 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 . Відповідачу необхідно було підготувати документацію щодо виділення нежитлового приміщення №3 із нежитлового приміщення №29 та здійснити його державну реєстрацію. Проте відповідачем відповідні дії не здійснено, останній ухиляється від належного оформлення документів та укладання договору купівлі-продажу даного приміщення, також відмовляється повернути отриманий від позивача завдаток. Крім того, відповідачем розміщено оголошення щодо продажу нежитлового приміщення загальною площею 137 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Суд, дослідивши зміст заяви та додані до неї документи, вважає за необхідне зазначити наступне.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити в її задоволенні з наступних підстав.

Частиною першою ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч.1. ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні міститися: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

В заяві про забезпечення позову представник позивача зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, що в свою чергу порушить права позивача, однак відсутні докази, що існує реальна загроза невиконання рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо стягнення завдатку, однак не доведено яким чином заборона відчуження нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 забезпечить виконання рішення суду у разі його задоволення на користь позивача.

У витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що у власності відповідача перебуває достатньо майна, щоб при необхідності в подальшому забезпечити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

В свою чергу позивачем не доведено яким чином невжиття заходів забезпечення позову вплине на права та інтереси позивача, а також, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Враховуючи викладене, та у відповідності до зазначених норм процесуального права суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення завдатку та витрат відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвалу складено та підписано 28 червня 2022 року.

Суддя В.І. Цитульський