ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/458/22 Номер провадження 22-ц/814/1889/22Головуючий у 1-й інстанції Даніліна Ж.О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника заявника, Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», ОСОБА_1 , на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 червня 2022 року,

у справі наказного провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електричну енергію

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У квітні 2020 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області за допомогою системи «Електронний суд» надійшла заява представника ТОВ «Полтаваенергозбут», ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої та зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , заборгованості за договором постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № від 01 січня 2019 року, що виникла за період з 01 червня 2019 року по 31 січня 2022 року у сумі 6 415,04 грн.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 червня 2022 року відмовлено ТОВ «Полтаваенергозбут» у видачі судового наказу.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

Із вказаною ухвалою не погодився заявник, ТОВ «Полтаваенергозбут», та оскаржив її в апеляційному порядку через свого представника.

В апеляційній скарзі прохав ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 червня 2022 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Скаржник вважає ухвалу суду про відмову у видачі судового наказу незаконною та необґрунтованою, прийнятою внаслідок неправильного установлення обставин, які мають значення для справи, та неправильним дослідженням доказів.

Вказував, що суд дійшов безпідставного висновку про відмову у видачі судового на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Вважає, що з поданої заяви та долучених до неї доказів вбачається виникнення та порушення права грошової вимоги.

Так, вказував, що судом не було враховано, що з 01.01.2019 споживач ОСОБА_2 приєдналася до умов Публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з присвоєним особовим рахунком № НОМЕР_1 за об`єктом споживання розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом фактичного споживання електричної енергії обсягом 17 090 кВт*год та оплати рахунків на суму 20625,16 грн відповідно до п. 8 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (в редакції 2018 року) шляхом споживання електричної енергії та її оплатою.

Роздруківка Публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є доказом того, що зазначений Договір розміщений на офіційному сайті ТОВ «Полтаваенергозбут», є публічно доступним, умови Договору є однаковими для всіх побутових споживачів, містить істотні умови, зазначені права та обов`язки як споживача так і електропостачальника, умови оплати за надані послуги, відповідальність сторін та інші умови.

Факт приєднання ОСОБА_2 до умов Публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг був підтверджений, зокрема, долученим до заяви про видачу судового наказу Договором «Про користування електричної енергії» № 3156013 від 26.03.2005, що був підписаний між ОСОБА_2 та ВАТ «Полтаваобленерго». Пунктом 2 Постанови № 312 від 14.03.2018 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» встановлено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово- комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність письмово оформленого договору з ТОВ «Полтаваенергозбут» не позбавляє ОСОБА_2 , як споживача, обов`язку оплачувати фактично отримані житлово-комунальні послуги відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.

ТОВ «Полтаваенергозбут» сформовано рахунки (повідомлення) на оплату споживачу ОСОБА_2 за фактичними обсягами електроенергії на підставі даних переданих АТ «Полтаваенергозбут», а саме на покази лічильника 58521.

Заборгованість у споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 у сумі 6 415,04 грн. виникла у зв`язку з частковою оплатою ОСОБА_2 спожитих нею обсягів електричної енергії за вказаним об`єктом.

Право грошової вимоги виникло у ТОВ «Полтаваенергозбут» до ОСОБА_2 на підставі Публічного договору, до якого остання приєдналась шляхом фактичного споживання електричної енергії обсягом 17 090 кВт*год за адресою АДРЕСА_1 , та оплати за споживання особового рахунку № НОМЕР_1 на суму 20 625,16 грн. У зв`язку із неналежним виконанням обов`язку щодо сплати за фактично спожиту електричну енергію виникла заборгованість сумі 6 415,04 грн за період з 01.06.2019 по 31.01.2022.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Судом першої інстанції встановлено, що до заяви про видачу судового наказу, яка подана ТОВ «Полтаваенергозбут», додано Договір №3150013 від 26 березня 2005 року про користування електричною енергією, укладений між Коханівською філією ВАТ «Полтаваобленерго» та ОСОБА_2 .

Крім того, до матеріалів заяви додано лист-претензію про сплату заборгованості за спожиту електричну енергією по договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № адресований ОСОБА_2 , в якому, з метою досудового врегулювання стягнення заборгованості, ТОВ «Полтаваенергозбут» просить сплатити заборгованість за спожиту електричну енергію на підставі публічного договору на умовах комерційної пропозиції №8-УП за період з 01 січня 2019 року по 01 травня 2021 року у сумі 3 792,39 грн.

Однак, договір № від 01 січня 2019 року, за яким ТОВ «Полтаваенергозбут» у поданій заяві про видачу судового наказу просить стягнути заборгованість за період з 01 червня 2019 року по 31 січня 2022 року у сумі 6 415,04 грн, підписаний сторонами, відсутній у матеріалах справи.

За відсутності договору № від 01 січня 2019 року, укладеного між ТОВ «Полтаваенергозбут» і ОСОБА_2 про постачання електричної енергії, із поданої заяви не вбачається виникнення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відмовляючи у видачі судового наказу на підставі пунктів 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог статті 163 Цивільного процесуального кодексу України, та із неї не вбачається виникнення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до ч. 1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

В частині першій статті 161 ЦПК України передбачено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно п. 3 цієї частини судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу визначені статтю 163 ЦПК України.

Так, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником (ч. 1 ст. 163 ЦПК України).

Згідно з ч. 2, 3 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник у подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви виключно в електронній формі. (ч. 4 ст. 163 ЦПК України).

Статтею 165 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підставі для відмови у видачі судового наказу.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

У даній справі судом першої інстанції відмовлено у видачі судового наказу з двох підстав: пункт 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України (заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу, оскільки до заяви не додано копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; пункт 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України (із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Суд ухвалює судове рішення у справі наказного провадження на підставі заяви та поданих заявником документів, тому важливе значення має дотримання заявником вимог статті 163 ЦПК України щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу.

Разом із тим, долучені заявником до заяви про видачу судового наказу докази дозволяють суду при розгляді справ наказного провадження встановити, зокрема, факт наявності у заявника права грошової вимоги до боржника або порушення боржником права такої грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Перелік документів, що додаються до заяви про видачу судового наказу, визначений частиною 3 статті 163 ЦПК України, не є вичерпним, оскільки до заяви заявник може долучити інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Надання оцінки цим доказам з урахуванням передбачених норм матеріального права, на які сторона посилається як на підстави своїх вимог, є обов`язком суду у тому числі при розгляді справ у порядку наказного провадження.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам і цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотиву відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи специфіку виникнення договірних правовідносин з надання/споживання житлово-комунальних послуг у сфері енергетики, з урахуванням норм чинного законодавства щодо постачання електричної енергії та споживання електричної енергії побутовими споживачам, право вимоги суб`єкта постачання до споживача може бути підтверджене не тільки договором, укладеним в письмовій формі (в тому числі електронній), тобто підписаним між сторонами, але й іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2022 до суду першої інстанції через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» надійшла заява TOB «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої та зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , заборгованості за договором постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № від 01 січня 2019 року, що виникла за період з 01 червня 2019 року по 31 січня 2022 року у сумі 6 415,04 грн.

Заявником до заяви про видачу судового наказу на підтвердження заявлених вимог додано, зокрема:

- договір про користування електричною енергією № 3156013 від 26.03.2005, підписаний між Коханівською філією ВАТ «Полтаваобленерго» та ОСОБА_2 ;

- роздруківку Публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ») побутовим споживачам, а також Додатку № 3 до цього договору «Комерційна пропозиція №8-УП» (для побутових споживачів);

- розрахунок заборгованості за спожиту електричну енергію за спірний період;

- претензію про сплату заборгованості на докази її надіслання споживачу.

Так, звертаючись до суду із вимогою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості з оплати послуг з постачання електричної енергії за період з 01 червня 2019 року по 31 січня 2022 року за адресою АДРЕСА_1 , куди надаються послуги, ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» зазначено, що на виконання пункту 13 розділу XVII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» відокремило зі свого складу постачальника електричної енергії ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ», яке є окремою юридичною особою та з 01 січня 2019 року здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам відповідно ліцензії отриманої згідно Постанови №575 Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 26.06.2018 (копія постанови додана до заяви про видачу судового наказу та підтверджує вказані обставини).

Одночасно, Постановою №1268 НКРЕКП від 26.10.2018 на ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» покладено спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, а саме виконання функцій постачальника універсальних послуг на території Полтавської області (копія постанови з Додатками №1, 3 додана до заяви про видачу судового наказу та підтверджує вказані обставини).

Порядок укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії врегульовані Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затвердженими Постановою №312 НКРЕКП від 14.03.2018.

Пунктом 2 ПРРЕЕ визначено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Пунктом 7 ПРРЕЕ визначено, що Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, абофактичного споживання будь- яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Аналогічне за змістом положення міститься в абзаці 5 пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», яким встановлено що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії

Пунктом 3.1.7 ПРРЕЕ визначено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Як вбачається з доданого до заяви про видачу судового наказу Договору № 3156013 від 26.03.2005, між Коханівською філією ВАТ «Полтаваобленерго» та ОСОБА_2 був укладений договір про користування електричною енергією за об`єктом постачання: АДРЕСА_1 .

До заяви про видачу судового наказу долучено роздруківку опублікованого в мережі Інтернет на офіційному сайті ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» за електронною адресою: https://www.energo.pl.ua Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (Публічний договір) та Додаток № до нього «Комерційна пропозиція № 8-УП для споживача універсальної послуги, що діє виключно для побутових споживачів».

За змістом заяви про видачу судового наказу, заявником зазначено, що ОСОБА_2 є побутовим споживачем, яка приєдналась до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № від 01.01.2019 на умовах Комерційної пропозиції №8-УП відповідно чинного договору про користування електричною енергією № 3156013 26.03.2005, шляхом фактичного споживання електричної енергії на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 , обсягом 17 090 кВт*год та оплати рахунків на суму 20 625,16 грн.

З моменту акцептуванняСпоживачем оферти ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» сторони набули всіх прав та обов`язків за Договором та несуть відповідальність за невиконання зобов`язань (чи неналежне виконання) згідно з умовами Договору та чинним законодавством України.

Згідно з частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово- комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність письмово оформленого договору з не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані їй послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.

З розрахунку заборгованості, доданого заявником до заяви про видачу судового наказу, вбачається, що споживачу за адресою АДРЕСА_1 присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також вбачаються, серед іншого, покази споживання та здійснені платежі за спожиті послуги з червня 2019 по березень 2022.

Суд першої інстанції належним чином не дослідив зміст та доводи заяви про видачу судового наказу, не надав належної оцінки доданим до заяви про видачу судового наказу доказам щодо укладення між сторонами шляхом фактичного споживання та оплати рахунку Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, яким є з 01 січня 2019 року ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ», з точки зору їх достатності чи недостатності для висновку про фактичне надання послуг з постачання електричної енергії.

Таким чином, висновки місцевого щодо невиконання заявником вимог ст. 163 ЦПК України в частині ненадання письмового договору про надання послуг з постачання електричної енергії, а також про недоведеність факту виникнення у ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» до споживача ОСОБА_2 права грошової вимоги є необґрунтованими та передчасними.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали судді суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до цього ж суду, то розподіл судового збору, сплаченого скаржником за подачу апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи за загальними правилами, передбаченими ст. 141 ЦПК України.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника заявника, Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», ОСОБА_1 , - задовольнити.

Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 червня 2022 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Повний текст постанови складено 01 вересня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді А.І. Дорош

В.М. Триголов