Ухвала

07 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 462/3373/21

провадження № 61-7911 ск 22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 21 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення не нарахованої та не виплаченої заробітної плати та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати,

ВСТАНОВИВ:

1. У 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила стягнути з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА на її користь не нараховану та не виплачену заробітну плату в розмірі 321 421,90 грн, з урахуванням ПДФО і ВЗ та стягнути компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату за період з січня 2008 року по квітень 2021 року, станом на квітень 2021 року в розмірі 135 841,68 грн.

2. Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 16 липня 2021 року позов задоволено. Стягнуто із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 321 421,90 грн заборгованості по заробітній платі, без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України та 135 841,68 грн компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати за період з січня 2008 року по квітень 2021 року, без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

3. Постановою Львівського апеляційного суду від 21 червня 2022 року апеляційну скаргу Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» задоволено частково. Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 16 липня 2021 року скасоване та ухвалене нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь ОСОБА_1 50 508,55 грн ненарахованої та невиплаченої заробітної плати, з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

4. У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 21 червня 2022 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, та залишити в силі рішення Залізничного районного суду міста Львова від 16 липня 2021 року.

5. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

6. Згідно пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

7. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

8. Ціна позову у цій справі становить 457 263,58 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн х 250 = 620 250,00 грн).

9. Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відповідно до яких судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню у випадках, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, та якщо справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

10. ОСОБА_1 вказує на те, що при розгляді цієї справи Львівський апеляційний суд відступив від правових висновків викладених у постановах Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 8?рп/2013, від 15 жовтня 2015 року у справі № 9?рп/2013, Верховного Суду України у справі № 6-131цс12 та Львівського апеляційного суду у справах № 462/7910/19 та № 462/7918/19.

11. Водночас Конституційний Суд України у своїх рішеннях розглядав питання щодо строку звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати та інших виплат, які йому належать.

12. В свою чергу суд апеляційної інстанції у цій справі не мотивував своїх висновків пропуском строків звернення до суду, однак не погодився з застосуванням у спріних правовідносинах ряду колективних договорів та дійшов висновку, що за обставинами справи відсутні правові підстави для стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати за спірний період.

13. Верховний Суд України у справі № 6-131цс12 розглядав питання про стягнення компенсації за несвоєчасне отримання (сплату) щомісячних страхових виплат, в той час як ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення ненарахованої та невиплаченої заробітної плати, та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати і щодо страхових виплат вимог не заявляла.

14. Що стосується правових висновків зроблених Львівським апеляційним судом у справах № 462/7910/19 та № 462/7918/19 Верховний Суд зазначає, що доводи заявника щодо різної практики застосування норм права Львівським апеляційним судом фактично полягають у її незгоді з оцінкою судом апеляційної інстанції зібраних у справах доказів та встановлених обставин, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики

15. Також заявник вказує, зокрема, на те, що справа має важливе значення для суспільства та для всіх працівників Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» та Державного концерну «Укроборонпром» оскільки стосується їх заробітної плати. А також зазначила, що наразі у Львівському апеляційному суді знаходиться більше 20 аналогічних справ, при цьому належно не обґрунтовуючи свої доводи та не додаючи відповідні докази.

16. Таким чином, перевіривши зазначені доводи касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що наведені позивачем обставини не дають достатніх підстав для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, а також те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки позивач на обґрунтування своїх доводів, не навела переконливих аргументів, які підтверджували б те, що касаційна скарга має бути розглянута Верховним Судом на підставі зазначених підпунктів «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

17. Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено. Сама лише вказівка на те, що справа становить значний суспільний інтерес та стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики без належного обґрунтування та підтвердження належними доказами зазначених обставин, не свідчить про те, що є підстави для розгляду справи в суді касаційної інстанції.

18. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала на те, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

19. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

20. Оскарження в суді третьої інстанції має відбуватися щодо справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, що забезпечує ефективність касаційного провадження.

21. Повноваження суду касаційної інстанції щодо перегляду справ мають використовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду.

22. Зазначене відповідає і Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

23. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України є джерелом права, умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

24. При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості (рішення ЄСПЛ у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

25. Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

26. Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

27. Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

28. Крім цього, Верховний Суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

29. За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 389-392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення не нарахованої та не виплаченої заробітної плати та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 21 червня 2022 року.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді /підпис/ В. В. Пророк

/підпис/ А. І. Грушицький

/підпис/ Є. В. Петров