Номер провадження: 22-ц/813/2243/22
Справа № 520/9539/13-ц
Головуючий у першій інстанції Куриленко О.М.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Комлевої О.С., Сегеди С.М.

За участю секретаря - Дерезюк В.В.

Прокурора- Стоянової В.В.

розглянула у судовому засідання м. Одеса в режимі відеоконференції поза межами суду, апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2018 року у справі позовом Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1

- про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самовільно збудованого об`єкту нерухомості, -

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА

Короткий зміст заявлених вимог

У липні 2013 року прокурор Київського району м. Одеси, який діяв в інтересах держави, в особі Одеської міської ради та інспекції державного архітектурно-будівельно контролю в Одеській області звернувся із позовом до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самовільно збудованого об`єкту нерухомості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що прокуратурою Київського району м. Одеси встановлено, що ОСОБА_1 на самовільно зайнятій земельній ділянці орієнтованою площею 1000 кв. м по АДРЕСА_1 , у тому числі частині проїзду громадського користування та схилу, за відсутності проектно-правової документації та відповідного дозволу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, виконуються самовільні будівельні роботи з будівництва 4-х поверхової будівлі. ОСОБА_1 у порушення норм законодавства, самовільно зайнята та забудована земельна ділянка в АДРЕСА_1 з встановленням кам`яної та металевої огорож та зайняттям частини проїзду громадського користування та схилу, орієнтовною площею 1 000 кв.м. Вказана земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності, у тому числі частина проїзду до земель загального користування.

Прокурор Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області просив:зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по АДРЕСА_1 орієнтованою площею 1 000 кв. м, у тому числі частину проїзду громадського користування та схилу, шляхом знесення самовільно збудованої 4-х поверхової будівлі та кам`яної й металевої огорож.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2014 року позовні вимоги задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку по АДРЕСА_1 орієнтованою площею 1 000 кв. м, у тому числі частину проїзду громадського користування та схилу, шляхом знесення самовільно збудованої 4-х поверхової будівлі та кам`яної й металевої огорож.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2017 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по справі № 520/9539/13-ц задоволено. Скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2014 року в справі № 520/9539/13-ц.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2017 року залучено до участі у справі Одеську місцеву прокуратуру № 1 як правонаступника прокуратури Київського району м. Одеси, а також правонаступника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області - Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 24 липня 2019 року, в задоволенні позовних вимог Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовані тим, що позивач будь-яких документів, які підтверджували б дійсне будівництво відповідачем чотирьохповерхового житлового будинку за адресом АДРЕСА_1 не надав, із клопотаннями про витребування доказів та призначення судової будівельно-технічної експертизи позивач не звертався. Позивач не надав доказів того, що ОСОБА_1 самовільно зайняв земельну ділянку та самочинно побудував на ній будинок, а матеріали справи спростовують ці твердження. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 109184944 від 27 грудня 2017 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» було здійснено реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок, загальною площею 658,7 кв. м, житловою площею 252,8 кв. м, який складається з житлового будинку літ. А, К, навісу Л, огорожі 6, та розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокуратура Одеської області просила рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.01.2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов прокурора та стягнути понесені судові витрати за сплату судового збору, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на використання земельної ділянки, що свідчить про самовільне її зайняття, в тому числі знесення самочинно побудованих на ній будівель.

Посилається на наявні в справі матеріали на підтвердження своїх доказів, зокрема лист Управління Держземагенства у м. Одесі Одеської області від 22.05.2013 року № 01-1-04/2309, Департаменту комунальної власності від 28.05.2013 № 01-13/3534, згідно яких відповідачі спірна земельна ділянка, яка належить територіальній громаді м. Одеси, у власність або на умовах оренди не надавалась.

Посилаються на підтвердження своїх доказів щодо самовільного зайняття частини проїзду громадського користування та схилу з встановленням кам`яної та металевої огорожі.

Самочинне будівництво підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення від 18.07.2013 року ,приписом від 18.07.2013 року № 655 щодо зупинення виконання будівельних робіт та приведення самовільно збудованого будинку у відповідності до вимог містобудівного законодавства України, постанови від 23.07.2013 року № 602 про притягнення до адміністративної відповідальності.

Посилається на вимоги ст.376 ч.2 ЦК України та правову позицію Верховного Суду України від 19.11.2014 року у справі № 6-180цс14 відповідно до якої, об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов:

-земельна ділянка не відведена для цієї мети;

-відсутній належний дозвіл на будівництво;

відсутній належним чином затверджений проект;

-під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Відповідачем без належного дозволу та проекту здійснено самовільне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена йому для цієї мети та яка належить територіальній громаді в особі Одеської міської ради ,у зв`язку з чим порушено право власності на неї.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24.07.2019 року апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради, залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2018 року- без змін.

Постановою Верховного Суду від 27 січня 2021 року Касаційну скаргу заступника прокурора Одеської області задоволено частково.

Постанову Одеського апеляційного суду від 24 липня 2019 року у частині позовних вимог прокурора Київського району м. Одеси, правонаступником якого є керівник Одеської місцевої прокуратури № 1, в інтересах держави в особі Одеської міської ради, до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самовільно збудованого об`єкту нерухомості скасовано.

Передано справу № 520/9539/13-ц у частині позовних вимог прокурора Київського району м. Одеси, правонаступником якого є керівник Одеської місцевої прокуратури № 1, в інтересах держави в особі Одеської міської ради, до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самовільно збудованого об`єкту нерухомості на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 24 липня 2019 року у частині позовних вимог прокурора Київського району м. Одеси, правонаступником якого є керівник Одеської місцевої прокуратури № 1, в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, правонаступником якої є Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самовільно збудованого об`єкту нерухомості скасовано.

Провадження у справі № 520/9539/13-ц у частині позовних вимог прокурора Київського району м. Одеси, правонаступником якого є керівник Одеської місцевої прокуратури № 1, в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, правонаступником якої є Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самовільно збудованого об`єкту нерухомості закрито.

Повідомлено керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 та Управління державного архітектурно-будівельно контролю Одеської міської ради, що розгляд цієї справи в частині позовних вимог прокурора Київського району м. Одеси, правонаступником якого є керівник Одеської місцевої прокуратури № 1, в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, правонаступником якої є Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самовільно збудованого об`єкту нерухомості віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2018 року та постанова Одеського апеляційного суду від 24 липня 2019 року у скасованій частині втрачають законну силу.

Скасовуючи постанову Одеського апеляційного суду від 24 липня 2019 року у частині позовних вимог прокурора Київського району м. Одеси, правонаступником якого є керівник Одеської місцевої прокуратури № 1, в інтересах держави в особі Одеської міської ради, до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самовільно збудованого об`єкту нерухомості та повертаючи справу у частині позовних вимог прокурора Київського району м. Одеси, правонаступником якого є керівник Одеської місцевої прокуратури № 1, в інтересах держави в особі Одеської міської ради, до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самовільно збудованого об`єкту нерухомості на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд зазначив, що реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті, а підставою для відмови в задоволенні позову в частині вимог органів державної влади та місцевого самоврядування суди визнали факт набуття відповідачем права власності на об`єкт нерухомого майна після закінчення його будівництва та, посилаючись на встановлений факт, вказали про неможливість знесення об`єкта нерухомості, на який зареєстровано право власності, у порядку, встановленому для самочинно побудованих об`єктів.

Суд не врахував відомості щодо документа державної реєстрації такого права в порушення умов надання в користування землі, на якій здійснено забудову, встановлених договором обмежень щодо її забудови та передбачених законодавством правил і порядку здійснення такої забудови не змінюють режиму такого об`єкта та не виключають застосування правових наслідків щодо такого будівництва.

Водночас суди, приймаючи рішення у справі, не надали оцінки наявним доказам та не встановили обставини щодо відповідності чи невідповідності цього об`єкта (приміщення паркінгу, яке знаходиться на території, прилеглій до житлових будинків) встановленим законодавчо ознакам самочинності, які є істотними для правильного вирішення цього спору

При цьому послався на пункти 6.48, 6.49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 (провадження № 12-115гс19) в котрих вказано, що:«не кожне втручання у право мирного володіння майном зумовлює порушення принципу пропорційності. Проте суд апеляційної інстанції не навів жодних мотивів для висновку про порушення справедливого балансу інтересів позивача як власника земельної ділянки та відповідача як її орендаря і про покладення на останнього такого тягаря, який буде надмірним.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

Суд апеляційної інстанції: не надав оцінки доводам апеляційної скарги про те, що відповідачем самовільно використовується земельна ділянка, яка належить територіальній громаді, у власність або на умовах оренди не надавалась; забудовником самовільно зайнято частину проїзду громадського користування та схилу з встановленням кам`яної та металевої огорожі; не встановив чи відповідачем зайнята земельна ділянка, яка відноситься до земель комунальної власності, чи будівництво здійснювалося на земельній ділянці, належній відповідачу на підставі договору дарування; не врахував, що державна реєстрація права власності в порушення умов надання в користування землі, на якій здійснено забудову не змінюють режиму такого об`єкта та не виключають застосування правових наслідків щодо такого будівництва. За таких обставин, апеляційний суд передчасно зробив висновок про залишення без змін рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Одеської міської ради від 10.06.2020 року № 6175-УІІ було:

1. Затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,0457 та (кадастровий номер :39:007:0248), площею 0,148 та (кадастровий номер: :39:007:0247) за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Передано Відповідачу безоплатно у приватну власність земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови міста), вказану у п. 1 цього рішення, площею 0,0457 цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарем будівель і споруд (присадибна ділянка).

3. Надано Відповідачу в оренду земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови міста), вказану у п. 1 цього рішення, площею 0,0148 га на 15 років, до початку реалізації планувальних рішень території, для експлуатації і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відповідач звертає увагу, що використовує земельні ділянки, які відведені йому у встановленому законом порядку рішенням Одеської міської ради від 10.06.2020 року № 6175-У11.

Надання земельної ділянки особі під уже збудоване нерухоме майно, якщо особа здійснила самочинне будівництво на такій земельній ділянці, є підставою для визнання права власності на самочинне збудоване нерухоме майно. У такому разі майно втрачає статус самочинного будівництва.

03.07.2020 року було зареєстровано право власності Відповідача на земельну ділянку площею 0,0457 га, кадастровий номер :39:007:0248, що підтверджується витяг:«з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ті і інформаційною довідкою (копія надається).

Відомості про земельну ділянку площею 0,148 га, кадастровий номер: :39:007:0247 було внесені до Державного земельного кадастру /

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши учасників судового процесу, що з`явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За визначенням ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Зі змісту наведеної норми закону вбачається, що під об`єктом самочинного будівництва законодавцем розуміється нерухоме майно, котре відповідає хоча б одній з таких кваліфікуючих ознак: 1) об`єкт розміщений на земельній ділянці, яка не була відведена під мету будівництва; 2) об`єкт зведений без документа з приводу дозволу на виконання будівельних робіт; 3) об`єкт споруджений без належно затвердженого проекту; 4) наявні істотні порушення будівельних норм і правил.

За правилом ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Таким чином, законом передбачено, що дефект у підставі речового права на земельну ділянку може бути нівельований зацікавленою особою шляхом одержання правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

За приписами ч. 4 ст. 376 ЦК України об`єкт самочинного будівництва підлягає знесенню у разі, якщо продовження фізичного існування нерухомого майна (тобто збереження об`єкта) порушує права інших осіб.

Окрім того, за приписами ч. 7 ст. 376 ЦК України об`єкт самочинного будівництва (за умови неможливості перебудови чи відмови особи від проведення перебудови) підлягає знесенню також і у разі: 1) істотного відхилення від проекту, обтяженого суперечністю суспільним інтересам або порушенням прав інших осіб; 2) істотного порушення будівельних норм і правил.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 31 серпня 2002 року належить 11/50 частин домоволодіння під номером АДРЕСА_1 , та складається в цілому з одного житлового будинку літ «А», загальною площею 217,8 кв. м, житловою площею 125,6 кв. м, сараїв літ. «Б», «В», «Д2 літніх кухонь літ «Г», «Е», «З» альтанки літ. «Ж», вбиральні літ «И», відображених у технічному паспорті від 09 серпня 2002 року, розташованих на земельній ділянці площею 1 373 кв. м (Т. 1, а. с. 116, 117).

Іншими співвласниками вказаного домоволодіння є ОСОБА_3 з часткою 12/25, що підтверджується свідоцтвом про право власності на домоволодіння № НОМЕР_1 від 28 липня 2000 року та ОСОБА_4 з часткою 3/10, що підтверджується свідоцтвом про право власності на домоволодіння № НОМЕР_2 від 18 липня 2000 року

Спеціалістами Одеського міського управління земельних ресурсів відділу самоврядного контролю за використанням і охорону земель та дотриманням земельного законодавства встановлено, що невідомими особами проведено роботи зі зведення 4-х поверхової житлової будівлі. Також забудовником було самовільно зайнято частину проїзду громадського користування та схилу загальною орієнтовною площею 1000 кв.м. з встановленням кам`яної та металевої огорож. Документи, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою у відповідача відсутні, що не відповідає вимогам статей 125, 126, 211 ЗК України.

За вказаним складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 204 від 18 травня 2013 року та листом від 28 травня 2013 року за № 01-13/3534 повідомлено прокуратуру Київського районну м. Одеси.

20 травня 2013 року головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Одеській області Меркуловим О. Ю. проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , про що складено акт обстеження земельної ділянки.

Результатами обстеження встановлено, що на зазначеній земельній ділянці знаходиться 4-х поверхова будівля. Будівельні роботи ведуться. Земельна ділянка огороджена парканом. Також встановлено, що частина схилу орієнтованою площею 0,02 га, який примикає до земельної ділянки огороджена сіткою рабицею. У ході обстеження зроблено фотофіксацію.

Крім того, 18 липня 2013 року головним державним інспектором інспекційного відділу № 1 інспекційного управління в м. Одеса Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області Каширіним Д. Ю. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил відносно гр. ОСОБА_1 , що мешкає за адресою АДРЕСА_2 , про що було складено відповідний акт.

За результатами перевірки встановлено, що на земельній ділянці орієнтованою площею 0,05 га, по АДРЕСА_1 виконуються самовільні будівельні роботи з будівництва 4-х поверхової будівлі. Проектна-правова документація на виконання будівельних робіт з будівництва 4-х поверхової будівлі за зазначеною адресом відсутня, що є порушенням статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі зазначених порушень до ОСОБА_1 застосовані штраф відповідно до частини сьомої статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та 18 липня 2013 року надано припис № 655 щодо зупинення виконання будь-яких будівельних робіт і в термін до 19 серпня 2013 року привести самовільно збудований будинок у відповідність до вимог містобудівного законодавства України.

18 липня 2013 року головним державним інспектором інспекційного відділу № 1 інспекційного управління в м. Одеса Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області Каширіним Д. Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У подальшому 23 липня 2013 року начальником інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області Рябоконь П. М. винесено постанову № 602, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченою частиною сьомою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 8 500 грн.

Згідно висновку про результати технічного обстеження садового житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , об`єкт обстеження об`єкт незавершеного будівництва будівля літера «К» на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . У зв`язку з появою деформацій в будівлі житлового будинку літера «А» в 2010 р силами Замовника розпочаті і на момент обстеження фактично виконані роботи по зміцненню схилу (зведення підпірної стіни). Також ведуться роботи по зведенню житлового будинку літера «К», зокрема завершені роботи нульового циклу і роботи зі зведення стін, монолітного залізобетонного каркаса і влаштування перекриттів і покриття. На ділянці узбережжя від Великофонтанської балки до мису В. Фонтан схил сформований обвалами й осипами, місцями зсувами. Вертикальний уступ плато складний червоно бурими глинами, суглинками і блоками вапняків. Спостерігається активна абразія. У ситуації, що склалася, для зниження можливого впливу факторів (загроза зсувів і обвалів), негативно діють на існуючі будівлі, на кордоні ділянки (початок схилу) виконана бетонна підпірна стіна розміри в плані 13,50x3,0 м ґрунтами підстави якої служить ізвестняк-черепашник. Аналіз отриманих при обстеженні результатів і обмірів показав, що конструктивне рішення об`єкта обстеження відповідає вимогам діючих нормативних документів (ДБН В. 1.2-2: 2006 «Навантаження і впливи», ДБН В.1.1-12 2006 «Будівництво в сейсмічних районах України») і забезпечують його надійність. Об`ємно-планувальне рішення об`єкта обстеження відповідає вимогам нормативних документів (ДБН В.2.2-15-05 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення») і експлуатаційну придатність будівлі як садибного (індивідуального) житлового будинку. Згідно з конструктивною схемою будівлі і матеріалами основних несучих конструкцій ступінь вогнестійкості обстеженого житлового будинку прийнята III. Протипожежні заходи передбачені відповідно до вимог ДБН В.1. 1-7-2002 «Пожежна безпека об`єктів обстеження» і ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». Результати обстеження показали, що будівля житлового будинку літера «К» (згідно з планом підвалу см. Технічний паспорт) розташоване в межах відведеної земельної ділянки та відповідає вимогам ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а також ДБН В.1. 1-7-2002 «Пожежна безпека об`єктів обстеження». З огляду на викладене в пунктах 2-8 можна зробити висновок, про технічну можливість збереження виконаних на ділянці по АДРЕСА_1 будівельних робіт по зміцненню схилу і зведенню житлового будинку літера «К».

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 109184944 від 27 грудня 2017 року державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» було здійснено реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок, загальною площею 658,7 кв. м, житловою площею 252,8 кв. м, який складається з житлового будинку літ. А, К, навісу Л, огорожі 6, та розташований за адресом АДРЕСА_1 .

Рішенням Одеської міської ради від 10.06.2020 року № 6175-УІІ було:

1.Затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,0457 та (кадастровий номер :39:007:0248), площею 0,148 та (кадастровий номер: :39:007:0247) за адресою: АДРЕСА_1 .

2.Передано Відповідачу безоплатно у приватну власність земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови міста), вказану у п. 1 цього рішення, площею 0,0457 цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарем будівель і споруд (присадибна ділянка).

3.Надано Відповідачу в оренду земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови міста), вказану у п. 1 цього рішення, площею 0,0148 га на 15 років, до початку реалізації планувальних рішень території, для експлуатації і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

03.07.2020 року було зареєстровано право власності відповідача на земельну ділянку площею 0,0457 га, кадастровий номер :39:007:0248, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності і інформаційною довідкою.

Відомості про земельну ділянку площею 0,148 га, кадастровий номер: :39:007:0247 було внесені до Державного земельного кадастру.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою та позивач зобов`язаний був довести не тільки факт самочинності будівництва, але насамперед порушення його прав як користувача спільної земельної ділянки та обґрунтованості захисту його прав лише у такий спосіб як знесення.

В суді апеляційної інстанції розяснено представнику позивача надання доказів на підтвердження самовільно зайнятої земельної ділянки для будівництва спірного будинку з врахуванням рішення Одеської міської ради від 10.06.2020 року № 6175-УІІ, від якої він відмовився.

Проте, доказів того, на якій земельній ділянці здійснено будівництво- на тій, що належить йому на праві власності площею 0,0457 га та на праві оренди-0.0148 за адресою: АДРЕСА_1 чи на землі комунальної власності, матеріали справи не містять.

Оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи в їх сукупності, колегія суддів встановила, що матеріали справи не містять доказів що спірний будинок самочинно збудований на земельній ділянці, що належить комунальній власності в зв`язку з наданням відповідачу земельної ділянки під уже збудоване майно та за правилом ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно оскільки законом передбачено, що дефект у підставі речового права на земельну ділянку може бути нівельований зацікавленою особою шляхом одержання правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367,368,374,375,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 січня 2018 року, без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 07.09.2022 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

О.С. Комлева