Справа № 465/2722/19 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/4082/21 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 липня 2021 року у складі судді Ванівського Ю.М. у справі за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

встановив:

У травні 2019 року позивач Франківська районна адміністрація ЛМР як орган опіки та піклування звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у свідоцтвах про народження дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками записані: ОСОБА_2 , 1985 р.н. та ОСОБА_6 , 1960 р.н.

Розпорядженням районної адміністрації від 20.06.2018 №269 дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , влаштована у КЗ ЛОР «Будинок дитини №2» м. Львова.

Розпорядженням райадміністрації від 20.06.2018 №270 дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштований у 8-ме дитяче відділення КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня».

13.04.2016 за заявою матері ОСОБА_2 діти були тимчасово влаштовані у заклади: ОСОБА_7 перебував у притулку для дітей служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації, а ОСОБА_8 перебувала у КЗ ЛОР «Будинок дитини №1». У зазначений день за адресою проживання сім`ї спостерігався різкий запах газу, мати дітей, за візуальними ознаками, перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації від 05.05.2016 протокол № 10, ОСОБА_2 зобов`язано: зареєструвати місце проживання дітей, створити належні умови для проживання та виховання дітей, пройти з дитиною планове обстеження в ЛОПД та влаштувати сина на навчання в спеціалізований навчальний заклад.

Діти повернуті на виховання матері висновками Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 11.05.2016 за № 3509-362 та від 11.05.2016 за № 3509-361, відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації від 05.05.2016 протокол № 10.

ОСОБА_2 повторно виготовила свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєструвала дітей за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що ОСОБА_2 з дітьми проживала за вказаною адресою в антисанітарних умовах. У квартирі брудно, підлога провалювалась, штукатурка обсипалась, на стінах грибок. Мати ОСОБА_2 зловживала алкоголем, залишала дітей без догляду. ОСОБА_7 , без поважних причин пропускав навчання у навчально - реабілітаційному центрі інтенсивної педагогічної корекції «Мрія».

Діти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувають на обліку у відділі «Служба у справах дітей» Франківського району, у зв`язку із ухилянням батьків від виконання батьківських обов`язків.

Органом опіки та піклування надано висновок від 13.05.2019 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_6 відносно дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, позивач просив стягувати із відповідачів аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку відповідачів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01 липня 2021 року провадження в цивільній справі за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - в частині позовних вимог до ОСОБА_6 закрито у зв`язку зі смертю відповідача.

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01 липня 2021 року позов задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь Центру підтримки дітей при закладі дошкільної освіти № 5 Львівської міської ради на утримання дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 від їх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 16.05.2019 та до досягнення дитиною повноліття; а також стягувати аліменти з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь Навчально - реабілітаційного центру "Мрія" I-II ступенів Львівської обласної державної адміністрації на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 від їх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.05.2019 та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 768.40 грн. в дохід держави.

Рішення суду оскаржила відповідачка ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі зазначає, що рішення є незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального закону.

Зокрема, суд вирішив заявлені позовні вимоги у її відсутності, чим позбавив гарантованого права на захист, при тому, що жодного повідомлення про час та місце розгляду справи не було.

Вважає, що вмотивована оцінка доводів позивача відсутня, суд, задовольняючи позовні вимоги, узяв за основу висновок від 13.05.2019 №2608 і те, що діти перебувають на обліку у відділі Служби у справах дітей Франківського району, у зв`язку з ухиленням від виконання батьківських обов`язків, в той же час жодної конкретизації не наводить.

Наголошує, що після відібрання дітей, вони, як батьки неодноразово звертались з письмовими заявами про повернення дітей. При цьому їм поставили дві умови: відремонтувати житло в якому проживають і працевлаштуватися. В той же час вважає, що більша частина покладених обов`язків ними виконана: прибрана кухня, поміняна підлога та побілені стіни в кімнаті, в якій проживає разом з дітьми.

Вважає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, тому підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Зазначає, що позивачем не надано доказів небажання відповідачем виконувати батьківські обов`язки.

Окрім того вважає, що суд вийшов за межі позовних вимог в частині стягнення аліментів і стягнув на кожну дитину по 1/3, тоді як позовні вимоги позивача були заявлені щодо стягнення 1/3 частини заробітку на двох дітей.

Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 липня 2021 року і постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно із ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, що з`явились, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не бере належної участі у вихованні дітей і висновком Франківської районної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав від 13.05.2019 №2608-вих-2108 встановлено свідоме ухиляння ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд застосував приписи ч. 2 ст. 166 СК України, згідно якої особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини та дійшов висновку про стягнення на утримання дітей по 1/3 часті від доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.05.2019 та до досягнення дитиною повноліття.

Розглядаючи даний спір та перевіряючи законність оскаржуваного рішення згідно вимог ЦПК України колегія суддів враховує таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками дитини записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого повторно від 02.08.2016 Львіським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області серія НОМЕР_1 , актовий запис № 913.

ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками дитини записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого повторно від 02.08.2016 Львіським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області серія НОМЕР_2 , актовий запис № 3178.

За заявою матері ОСОБА_2 , діти влаштовані у заклади: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у притулок для дітей служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації, а ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у КЗ ЛОР «Будинок дитини №1».

Відповідно до наказу ЛМР ДГП Відділу "Служба у справах дітей" № 115 від 22.06.2018 діти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувають на обліку у відділі «Служба у справах дітей Франківського району», у зв`язку із ухилянням батьків від виконання батьківських обов`язків.

Крім того, Франківська районна адміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачів на підставі висновку від 13.05.2019 року № 2608- вих.-2108.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із частинами першою, другою статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 СК України).

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Згідно із пунктом другим частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 цієї ж Постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно із ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема орган опіки та піклування.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У рішенні у справі Хант проти України від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Стаття 19 СК України встановлює, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 ст. 19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити. Такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Надаючи правову оцінку висновку Франківської районної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , колегія суддів вважає, що такий не ґрунтується на фактичних обставинах справи, є однобоким і таким, що не відповідає характеру спірних правовідносин.

Так, у висновку відсутні дані про умисне ухилення відповідачки ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків по утриманню дітей, не наведено обставин про намагання указаного органу, як відповідального за захист прав дітей, об`єктивно визначити ставлення матері до сина та доньки, і яким чином позбавлення відповідача батьківських прав захистить інтереси дітей.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_10 постійно висловлює бажання спілкуватися із дітьми, зокрема, постійно спілкується з дітьми за місцем їх перебування, турбується про їх стан здоров`я, не втрачає надії на відновлення сімейних відносин із ними, перебування дітей у відповідних закладах (центрах), пов`язує з наявними вадами здоров`я та необхідністю отримання належної педагогічної, психологічної, логопедичної і медичної допомоги.

Вказані обставини підтверджуються педагогічною характеристикою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданою директором НРЦ «Мрія», якій суд не надав жодного значення. Із змісту вказаної характеристики вбачається, що «З вересня 2018 року батьки відвідують сина в центрі (постійно спілкувались з сином в присутності педагога). Мама часто телефонує - цікавиться успіхами і поведінкою хлопчика в школі, радіє позитивним змінам у поведінці і мовленнєвій діяльності сина. Приносить необхідний одяг.».

Сам факт, перебування дітей на обліку у відділі «Служба у справах дітей» Франківського району, у зв`язку із ухилянням батьків від виконання батьківських обов`язків, є результатом діяльності Франківської районної адміністрації після влаштування, за заявами ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у КЗ ЛОР «Будинок дитини №2» та ОСОБА_4 у 8-ме дитяче відділення КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» та не може свідчити про свідоме ухилення матері від виконання батьківських обов`язків.

Апеляційний суд вважає, що родинний зв`язок між матір`ю, сином і донькою не втрачений, а тому не вбачається доведеності обставин необхідності застосування до відповідачки такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, доцільність вжиття якого органом опіки та піклування достатньо не аргументовано.

Крім цього, під час апеляційного розгляду справи представником позивача надано Акт обстеження умов проживання від 21.07.2022, за яким, проведеним по місцю проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 спеціалістом відділу Служби у справах дітей Франківського району та інспектором СЮП ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області обстеженням умов проживання встановлено, що умови проживання задовільні, кухня та житлова кімната повністю обмебльовані, є необхідна побутова техніка, у квартирі прибрано, для виховання та розвитку дітей створено такі умови: для дітей виділено розкладний диван, стіл для навчання, одяг відповідного віку та сезону.

Також, суду надано характеристику на ОСОБА_2 , складено Фізична особа-підприємець ОСОБА_11 . У характеристиці зазначено, що ОСОБА_2 працює у ФОП ОСОБА_11 з 16 грудня 2021 року на посаді прибиральниці. За час роботи зарекомендувала себе як відповідальна і дисциплінована працівниця, яка може проявити ініціативу і прийняти правильне рішення в питаннях, які стосуються її професійної діяльності і знаходяться в межах її компетенції. Не порушувала правила внутрішнього трудового розпорядку та умов трудового договору. У керівництва користується довірою, відзначається загальною культурою та високими моральними якостями.

Тому, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність позивачем факту злісного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків щодо її сина та доньки, і не врахував, що поведінка відповідачки свідчить про її бажання та спроможність виконувати батьківські обов`язки, що, у свою чергу, не дає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам дітей.

Умисної протиправної поведінки матері по відношенню до своїх дітей не встановлено, остання не відмовляється від дітей та має намір займатися їх вихованням в міру своїх можливостей та їхніх потреб.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019р. у справі № 631/2406/15-ц, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Дії відповідачки, такі як прибирання кухні, здійснення санітарної побілки та заміна підлоги в кімнаті, в якій вона проживала разом з дітьми, працевлаштування, є свідченням того, що відповідач не бажає бути розлученою з дітьми.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №2608-вих-2108 від 13.05.2019 року про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки такий є недостатньо обґрунтованим. У ньому відсутні дані про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо дітей. Відсутні у ньому й обставин про намагання вказаного органу, як відповідального за захист прав дітей, об`єктивно визначити ставлення матері до дітей та яким чином позбавлення відповідачки батьківських прав захистить інтереси неповнолітніх дітей.

Висновок органу опіки та піклування не може бути беззаперечним доказом для підтвердження факту умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків та необхідності застосування до неї такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

При цьому, апеляційний суд враховує, що такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду.

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції в частині позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав не можна визнати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині позбавлення відповідачки ОСОБА_12 батьківських прав стосовно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з покладенням на органи опіки та піклування контролю за виконанням нею батьківських обов`язків.

Відповідно до частини третьої статті 166 СК України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Враховуючи відсутність підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з неї аліментів на їх утримання також необхідно відмовити.

Таким чином, переглядаючи справу в апеляційному порядку, відповідно до положень ст. 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд приходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 376, 376, 381- 384 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 липня 2021 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в інтересах дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також про стягнення аліментів на утримання дітей - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 вересня 2022 року

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк