ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/4882/20 Номер провадження 22-ц/814/2585/22Головуючий у 1-й інстанції Гримайло А.М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційними скаргами адвоката Тарасенко Віри Юріївни, представника ОСОБА_1 , та Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця"

на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 27 квітня 2021 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення поновго текста судового рішення 30 квітня 2021 року) у справі за позовом адвоката Корсуна Романа Олександровича, представника ОСОБА_1 , до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" АТ «Укрзалізниця» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року адвокат Корсун Р.О., представник ОСОБА_1 , звернувся до суду із вкзаним позовом, просив з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог ухвалити рішення, яким стягути із АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 687 811 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю її батька ОСОБА_2 .

В огрунтутвання заявлених вимог посилався на те, що у лютому 2016 року на залізничнчй колії станції Чугуїв стався наїзд електропотяга №6814 на батька позивачки, який загинув на місці пригоди. Передчасна смерть бактька завдала позивачці моральної шкоди, розмір якої вона оцінила відповідно висновку комплексної судової експертизи.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 27 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану смертю батька, у розмірі 75 000 грн 00 коп.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено у зв`язку з їх безпідставністю.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» в дохід держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 749 грн71 коп.

Адвокат Тарасенко В.Ю., представник ОСОБА_1 , в апеляційний скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати у частині відмовлених позовних вимог та ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі, включаюи судові витрати.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам позивачки, необгрунтовано відкинув як наледний доказ висновок комплексної судової експертизи та не врахував практику касаційного суду у подібних, практично ідентичних справах.

АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги наголошується, що суд першої інстанції у порушення вимог процесуального закону дав неправильну оцінку встановленим обставинам і наданим у справу доказам, якими достеменно доводиться наявність умислу у діях потерпілого, що виключає цивільно-правову відповідальність відповідача. Позивач не надав взагалі суду належних і допустимих доказів про моральні страждання позивачки, їхній розмір.

У відзивах на апеляційні скарги обидві сторонни, по суті, повторно навели доводи на підтримку своїх позицій у справі вимог і заперечень.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Круглова С.С., судді: Маміна О.В., Тичкова О.Ю.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 02 червня 2021 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою адвоката Тарасенко В.Ю., представника ОСОБА_1 ..

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 червня 2021 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця".

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20 липня 2021 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду справи та призначено справу до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 27 липня 2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була дочкою ОСОБА_2 , була зареєстрована і проживала разом з ним на день його смерті.

15 лютого 2016 року під час переходу залізничної колії на станції Чугуїв (площа Привокзальна, м.Чугуїв) стався наїзд електропотяга, що належить АТ «Укрзалізниця», на ОСОБА_2 , який помер на місці від отриманих травм.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження ОСОБА_2 під час переходу через колію не реагував на попереджувальні сигнали машиніста, який застосував екстрене гальмування. Подія сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених наказом МТУ №54 від 19 лютого 1998 року.

Згідно висновка експерта №2021/001 від 01 лютого 2021 року ОСОБА_1 завдана моральна шкода внаслідок смерті її батька ОСОБА_2 , рекомендована компенсація для суду становить 687 811 грн у цінах за станом на 01 січня 2021 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що смерть потерпілого сталася внаслідок взаємодії із джерелом підвищеної небезпеки. Визначаючи розмір компенсації, суд першої інстанції визнав доведеною грубу необережність у діях самого потерпілого, що є підставою для зменшення розміру відшкодування.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Згідно ч.1 та 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно ч.4 та 5 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання апеляційного суду рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням наведених вимог процесуального закону.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія.

Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювача шкоди.

У відповідності до частини другої статті 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

У цивільному законодавсті відсутнє визначення грубої необережності, тому питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Про наявність у діях потерпілого грубої необережності можуть свідчити перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху, тощо, а не проста необачність. (див. постанову ВС від 21 серпня 2019 року, справа № 712/14046/18).

У справі, що переглядається, не спростований той факт, що потерпілий порушив п.3 постанови КМУ №903 від 10 листопада 1995 року і пункти 2.1,2.2,2.3,2.6 Правил безпеки на залізничному транспорті, у зв`язку з чим його дії суд першої інстанції правильно кваліфікував як грубу необережність.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року (справа № 445/370/19), від 20 травня 2021 року (справа №501/2015/16).

Та обставина, що на час події потерпілий не перебував у стані сп`яніння або ж під дією певних лікарських препаратів, не є однозначним підтвердженням того, що потерпілий усвідомлено бажав заподіяти собі шкоду, розуміючи значення своїх дій та маючи змогу керувати ними.

Отже, за встановлених у цій справі фактичних обставин та з урахуванням поданих у справу доказів, слід виходити з того, що відповідачем не доведено, що смерть потерпілого сталася внаслідок його умислу або непереборної сили, тому відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки не виключається.

Висновок суду першої інстанції проте, що висновок експерта №2021/001 від 01 лютого 2021 року є недопустимим доказом (ст.78 ЦПК України) суперечить ст.72, ст.106 ЦПК України, ст. 10 ЗУ «Про судову експертизу», зважаючи на наявність у висновку попередження про відповідальність експерта (а.с.99) і долучені до нього документи, які підтверджують його кваліфікацію як спеціаліста у галузі психології (а.с.112-116).

Разом з тим, така помикла суду не вплинула на правильність рішення суду у частині визначення розміру відшкодування, адже відповідно до ст.110 ЦПК України висновок експерта оцінюється разом з іншими доказами у сукупності відповідно до вимог ст.89 ЦПК України.

На переконання апеляційного суду при визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції в повній мірі керувався засадами добросовісності, справедливості та розумності (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України), що входять до змісту принципу верховенства права, взяв до уваги поведінку самого потерпілого, безвинну відповідальність заподіювача шкоди (відповідача), раптовість та глибину моральних страждань позивачки, яка втратила батька, та визначив адекватний розмір компенсації.

Інші доводи апеляційної скарги з урахуванням практики Європейського суду з прав людини у питанні застосування і тлумачення п.1 статті 6 Конвенції (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року) не потребують детальної оцінки з урахуванням характеру спору, наданих у справу доказів, встановлених фактичних обставин та правових позицій сторін спору.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, дав належну оцінку встановленим фактам, які підтверджені відповідними доказами, зробив правильні по суті висновки по заявленим вимогам і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги адвоката Тарасенко Віри Юріївни, представника ОСОБА_1 , та Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 27 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 05 вересня 2022 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов