Справа №:755/8203/22
Провадження №: 2/755/5559/22
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

"07" вересня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П., вивчивши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до ОСОБА_1 про визнання недійсним укладеного контракту, -

В С Т А Н О В И В:

02.09.2022 до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до ОСОБА_1 про визнання недійсним укладеного контракту, яку 05.09.2022 було передано в провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Вивчивши зміст поданої заяви з доданими до неї документами, приходжу наступного.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд: визнати недійсним укладений 29.04.2022 між АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» в особі голови наглядової ради ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_1 контракт №6 про обрання членом правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» із змінами і доповненнями (додатковими угодами до контракту).

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.04.2022 між АТ АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» в особі голови наглядової ради ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_1 укладено контракт №6 про обрання на посаду члена правління АТ АТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Спірний контракт укладений з неуповноваженою особою від імені компанії з грубим порушенням структури, штатного розпису, майнових інтересах компанії всупереч статуту та колективного договору і інших законодавчих та внутрішніх документів компанії. На момент укладення спірного контракту повноваження членів наглядової ради компанії та голови наглядової ради компанії були припинені, наглядова рада не працювала, була нелегітимною і не могла приймати законних рішень, що також є безумовною підставою для висновку про укладення контракту з перевищенням повноважень, без повноважень. А укладення у цей час контрактів та прийняття інших рішень мало місце явно не в інтересах компанії, а навпаки, щоб нашкодити, створити додаткові нічим не обґрунтовані зобов`язання та фактично довести державну акціонерну компанію до банкрутства, тим більше у воєнний час, коли підприємства компанії виконують мобілізаційні завдання та діють як підприємства критичної інфраструктури в умовах відсутності будь-якого фінансування, коли компанія утримується за рахунок внесків (відрахувань) дочірніх підприємств. Так, 31.03.2022 Державним агентством автомобільних доріг України видано наказ № Н-95 «Про деякі питання діяльності наглядової ради акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», відповідно до якого припинено достроково повноваження незалежних членів наглядової ради компанії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та припинено достроково повноваження членів наглядової ради - представників держави ОСОБА_5 та ОСОБА_6 07.04.2022 Укравтодором видано наказ № Н-97 «Про розірвання контрактів з членами наглядової ради акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», відповідно до якого припинено достроково повноваження незалежних членів наглядової ради Компанії ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та члена наглядової ради - представника держави Компанії ОСОБА_5 . При цьому, згідно з ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про акціонерні товариства» з припиненням повноважень члена наглядової ради одночасно припиняється дія договору (контракту), укладеного з ним. Аналогічне положення містилось і в цивільно-правових договорах, укладених з членами наглядової ради. Тобто, на момент (28.04.2022) обрання наглядовою радою на посади членів правління компанії відповідача та укладення з ним контракту (29.04.2022) повноваження членів наглядової ради та дія договорів, укладених з ними, були припинені. Підставою укладення контракту зазначено рішення наглядової ради від 28.04.2022 №23/2022, яка була нелегітимною в момент укладення контракту, відповідного засідання не проводилось, голосування членів наглядової не здійснювалось, а рішення у вигляді протоколу членами не підписувалось.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 17 Закону України 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно положень п.8 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Як на підставу визнання недійсним укладеного контракту № 6 від 29 квітня 2022 року, позивач посилається на те, що повноваження членів наглядової ради та дія договорів, укладених з ними, були припинені, проте у вказаний час на засіданні Наглядової ради було рішення щодо укладення контракту із відповідачем.

Також, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вказане засідання Наглядової ради від 28 квітня 2022 року було нелегітними та проведено з порушеннями, не у відповідності до статуту та положенню Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №510/456/17, зазначено, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини, тож Велика Палата Верховного Суду вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно визначили предметну юрисдикцію спору, розглянувши справу в порядку цивільного судочинства.

Аналогічний висновок про необхідність розгляду зазначеної категорії справ у порядку господарського судочинства викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 145/1885/15-ц.

За змістом ст. 167 ГК України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відтак, суддя доходить висновку, що спір, який існує між позивачем та відповідачем відноситься до спорів, що мають розглядатися у межах господарського судочинства.

У відповідності до п. 1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суддя доходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки за суб`єктним складом та предметом позовних вимог даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст.ст. 19, 186, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до ОСОБА_1 про визнання недійсним укладеного контракту.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: