Справа 752/9207/14-ц
провадження № 6/752/347/22
УХВАЛА

09.09.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебувала справа № 2601/17903/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

В серпні 2022 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про скасування заходів тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосованих ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2014 року. В обґрунтування заяви зазначено, що фактів ухилення боржника від виконання судового рішення немає. Виконавче провадження у справі завершене, а відтак всі обмеження та обтяження повинні бути зняті, чого зроблено не було, а відтак наявні підстави для скасування заходів тимчасового обмеження, в зв`язку з чим відповідач вимушена звернутись до суду із даною заявою.

В судовому засіданні відповідач (боржник) вимоги заяви підтримала та просила її задовольнити з викладених в заяві підстав.

Позивач (стягувач) в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, вказуючи на те, що рішення суду належним чином не виконане, а відтак відсутні підстави для скасування обмежень, накладених ухвалою суду.

Представник Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, в зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути заяву без його участі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18.12.2012 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, було задоволено. Стягнуто із відповідача на користь позивача борг в сумі 65777,00 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2014 року, було обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до погашення заборгованості за виданим 23.01.2013 року виконавчим листом у справі № 2601/17903/12.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22.02.2021 року, було поновлено ОСОБА_2 строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого 23.01.2013 року у справі № 2601/17903/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, в провадженні Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 66855043 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа, дата відкриття виконавчого провадження 17.09.2021 р.

Доказів належного виконання рішення суду матеріали справи не мітять, як і відсутні докази вчинення відповідачем (боржником) дій щодо виконання рішення суду та не ухилення відповідачем від виконання зобов`язань.

Перевіряючи обґрунтованість вимог заяви, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником, за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Тобто, за змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, що примусово виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, ч. 3 ст. 441 ЦПК України передбачає, що такий захід забезпечення виконання судового рішення, як тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України щодо особи, яка ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням та на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідач (боржник) не виконала судове рішення про стягнення з неї боргу на користь позивача, виконавче провадження № 66855043 з примусового виконання такого рішення не закінчено.

Доказів, які в вказували на те, що божник виконала рішення суду, до суду надано не було.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 441 ЦПК України, мотивування є обов`язковою вимогою заяви боржника про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду за кордон. При чому вмотивованість заяви - це відображення всіх мотивів та обґрунтувань заяви у її змісті, які забезпечені повнотою доказів, їх достатністю та належністю.

Отже, вмотивованість заяви є свідченням того, що: доводи та міркування сторони (учасника) судового процесу повинні бути відображені у заяві; заявником повинно бути зібрано та подано докази приведеним доводам та обставинам; наведені норми права, якими урегульовані спірні правовідносини, з наданням обґрунтування того, чому ті чи інші правові норми мають бути застосовані у конкретній спірній ситуації, враховуючи попередні два пункти.

Натомість, в своїй заяві боржник зазначає про те, що відсутні докази ухилення боржника від виконання зобов`язань та те, що обмеження позитивно вплине на сплату боргу за рішенням суду.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку, суд не перевіряє обґрунтованість подання про тимчасове обмеження у праві виїзду відповідача за кордон. Таке питання будо вирішено судом в ухвалі за результатом розгляду подання державного виконавця та з даного приводу прийнято судове рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, застосоване тимчасове обмеження прав заявника є цілком виправданим, оскільки воно сприяє погашенню заборгованості боржника перед стягувачем.

Сукупність досліджених обставин справи, не дають на даний час підстав дійти переконливого висновку про наявність обставин, які давали б підстави для скасування обмежувальних заходів, оскільки виконання боргових зобов`язань не підтверджено належними доказами, жодних фінансових документів заявником не було надано, а відтак не можна стверджувати про очікуване виконання рішення суду, в зв`язку з чим в задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до частини 8 статті 441 ЦПК України, відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 441 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.П. Чередніченко