Справа № 359/9079/21
Провадження № 2/359/3109/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

22 серпня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

за участі представника позивача адвоката Красовського І.І., представника відповідача адвоката Кохана О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди спричиненої дорожньо транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В :

21 вересня 2021 року ОСОБА_1 , через представника адвоката Поліщук Л.І., звернулась до суду з позовом, яким просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням в розмірі 41606 грн. 43 коп., судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп., витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку в розмірі 1500 грн. 00 коп..

Вимоги обрунтовано тим, що 28 травня 2021 року о 14 год. 20 хв. у с. Мала Олександрівка по вул. Центральна, 18 сталась дорожньо транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участі транспортного засобу Mitsubishi Galant, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу Nissan Micra, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок якого автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Згідно постанови Бориспільського районного суду Київської області від 30 червня 2021 року винним у скоєнні даного ДТП визнано ОСОБА_2 ..

29 червня 2021 року ТДВ «Експрес страхування» сплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 44663 грн. 23 коп. Дана виплата не покрила реального матеріального збитку, спричиненого автомобілю ОСОБА_1 , а тому позивач вважає, що вірним способом захисту є стягнення з відповідача на її користь різниці між отриманою страховою виплатою та вартістю відновлюваль-ного ремонту в розмірі 41606 грн. 43 коп..

В добровільному позасудовому порядку ОСОБА_2 спочатку погоджувався компенсувати нанесений позивачу матеріальний збиток, але згодом відмовився від власних намірів, що, в свою чергу, змусило ОСОБА_1 звернутись до суду за захистом порушених і не визнаних прав.

Крім того, позивач також просить суд стягнути з відповідача на її користь витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп. та витрати пов`язані з проведенням оцінки вартості матеріального збитку в розмірі 1500 грн. 00 коп..

Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Своїм процесуальним правом на подачу до суду клопотань чи відзиву на позов ОСОБА_2 не скористався.

Ухвалою суду від 06 липня 2022 року у справі закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання позивач та відповідач до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, уповноважили представляти власні інтереси в суді захисників.

Представник позивача адвокат Красовський І.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Кохан А.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки вважає, що страховим полісом покривається шкода, яку заподіяно відповідачем позивачу та у звіті, проведеному як на замовлення страхової компанії так і позивачем, завищено вартість відновлювального ремонту автомобіля.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи з наявними в ній доказами вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» за № 2 від 12 червня 2009 року передбачено, що відповідно статей 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожна сторона, відповідно вимог ч. 3, 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 80 ЦПК України, повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що 28 травня 2021 року о 14 год. 20 хв. у с. Мала Олександрівка по вул. Центральна, 18 сталась дорожньо транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участі транспортного засобу Mitsubishi Galant, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу Nissan Micra, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок якого автомобілі зазнали механічних ушкоджень (а.с. 10-11).

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2021 року винним у скоєнні вказаного ДТП визнано ОСОБА_2 . Постанова суду набрала законної сили 12 липня 2021 року.

Власником пошкодженого у ДТП транспортного засобу Nissan Micra, державний номерний знак НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_1 (а.с. 8-9).

Частиною 1, 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Крім того, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Наведені вище обставини визнаються та не заперечуються сторонами у справі, а також підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, а тому на підставі ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Згідно ч. 2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної безпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідаль-ності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страхови-ка, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6, зі змінами та доповненнями зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених ст.456 ЦК.

Згідно ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

На момент ДТП цивільно правова відповідальність відповідача була застрахована на підставі Полісу № АР/005028164 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ТДВ «Експрес Страхування» з лімітом відшкодування майну в розмірі 130 000 грн. 00 коп. (а.с. 14).

04 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ТДВ «Експрес - Страхування» з повідомленням про настання страхового випадку, яке зареєстровано страховою компанією за вхідним № 5060/10/3-4.21.404 (а.с. 12).

Згідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.

Відповідно ч. 1 ст. 6 цього ж Закону зазначає, що оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно вимог цього Закону.

У ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» вказано, що проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

18 червня 2021 року ФОП ОСОБА_4 , на підставі заяви ТДВ «Експрес - Страхування» та договору від 01 жовтня 2020 року за № 01-10/3 склав Звіт за № 2425 про оцінку КТЗ Nissan Micra, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 20- 46).

На підставі вказаного Звіту № 2425 від 18 червня 2021 року встановлено, що ринкова вартість КТЗ на момент аварійного пошкодження становить 173272 грн. 62 коп., коефіцієнт фізичного зносу КТЗ становить 0,70, вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 284 468 грн. 18 коп., вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 47642 грн. 72 коп., вартість відновлювального ремонту складає 86748 грн. 45 коп.

Відповідно ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

ТДВ «Експрес - Страхування» сплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 44663 грн. 23 коп., що визнається ОСОБА_1 та додатково підтверджується листом страхової компанії за № 4591 від 29 червня 2021 року (а.с. 13, 15).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У зв`язку з наведеним суд приходить висновків, які не заперечуються сторонами у справі, що ДТП, яке сталося 28 травня 2021 року, сталось з вини ОСОБА_2 , потерпілій ОСОБА_1 завдано матеріального збитку, у зв`язку з чим ТДВ «Експрес Страхування» виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 44663 грн. 23 коп..

В серпні 2021 року ОСОБА_2 направлено досудову вимогу щодо необхідності компенсувати ОСОБА_1 матеріального збитку спричиненого ДТП, отримання якої визнано в судовому засіданні представником відповідача. Проте, дана вимога не виконана у позасудовому порядку, доказів протилежного до суду не подано.

Згідно ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомо-біля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі за № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлюваль-ного ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений їй розмір страхового відшкодування, із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, наведено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі за № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі за № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі за № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі за № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі за № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі за № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд звертає увагу на той факт, що позивачу здійснено страхове відшкодування на підставі Звіту ФОП ОСОБА_4 від 18 червня 2021 року за № 2425 про оцінку КТЗ Nissan Micra, державний номерний знак НОМЕР_2 , з яким вона погодилась і не оскаржувала. Відтак, саме даний звіт береться судом за основу при визначенні фактичного розміру шкоди.

В свою чергу, суд не вбачає підстав для визначення різниці між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням на основі Звіту за № 31-D/92/7 від 04 серпня 2021 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, здійсненого ФОП ОСОБА_5 на замовлення позивача (а.с. 47-63), оскільки перед судом не обґрунтовано : недійсність звіту № 2425 від 18 червня 2021 року, необхідність проведення повторного дослідження на замовлення потерпілої від ДТП особи, в той час як страховою компанією таке проведено і звіт не оскаржено чи скасовано. Крім того, виплата страхового відшкодування ОСОБА_1 здійснена саме на підставі звіту № 2425 від 18 червня 2021 року.

Зважаючи на вказане, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті Звіту за № 31-D/92/7 від 04 серпня 2021 року про визначення вартості матеріального збитку у розмірі 1500 грн. 00 коп. (а.с. 64).

Відтак з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути різницю між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу 86748 грн. 45 коп.) та отриманим страховим відшкодуванням (44663 грн. 23 коп.), яка становить 42085 грн. 22 коп.

Разом з тим, в прохальній частині позову ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на власну користь матеріальний збиток в розмірі 41606 грн. 43 коп. З заявами до суду про збільшення розміру раніше заявлених позовних вимог не зверталась.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для виходу за межі заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та стягує на її користь з ОСОБА_2 , як різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням, 41606 грн. 43 коп., замість вірного 42085 грн. 22 коп.

Посилання представника відповідача про те, що розмір завданої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика і це є підставою для відмови у стягненні майнової шкоди з ОСОБА_2 суд оцінює критично, оскільки відносини відповідача з ТДВ «Експрес Страхування», яким застраховано автомобіль Mitsubishi Galant, державний номерний знак НОМЕР_1 , регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими, зокрема, передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та враховуючи розмір франшизи.

Різниця між виплаченою позивачу страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана, у тому числі, у зв`язку з законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме : франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспор-тного засобу.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 ст. 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат :1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України визначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями ч. 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому за змістом ч. 6 цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В розрізі з наведеним суд зазначає, що стороною відповідача не заявлено під час судового розгляду та не подано до суду відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених затрат на правову допомогу представником позивача подано до суду наступні докази : договір про надання правової допомоги № 01Б-1/224 від 29 липня 2021 року укладеного мід ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Лідії Поліщук», додаткову угоду № 1 до вказаного договору, розрахунок № 1 суми гонорару за надану правову допомогу від 17 вересня 2021 року, рахунок № 40.09 від 17 вересня 2021 року на суму 7000 грн. 00 коп., акт виконаних робіт № 40.09 від 17 вересня 2021 року, квитанція № ПН 2673960 (а.с. 70-77).

Відтак, позивачем надано достатньо доказів на обґрунтування понесених витрат щодо надання правничої допомоги, а тому з відповідача на користь ОСОБА_1 належить стягнути 7000 грн. 00 коп.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. Наведене підтверджується квитанцією № ПН 2673983 від 17 вересня 2021 року та дослідженими вище матеріалами (а.с. 7). Оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача належить стягнути 908 грн. 00 коп.

Враховуючи наведене вище та керуючись нормами ст. 10, 12, 76-82, 89, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 353-354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди спричиненої дорожньо транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 41 606 (сорок одна тисяча шістсот шість) гривень 43 (сорок три) копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 (нуль) копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 31 серпня 2022 року.

Суддя Л.В. Яковлєва