Дата документу 25.08.2022 Справа № 323/2198/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/2198/21 Головуючий у 1 інстанції: Плечищева О.В.
Провадження № 22-ц/807/1573/22 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначила, що між нею та відповідачем 19.06.2018р. зареєстровано шлюб Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Київ. За час шлюбних відносин у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 23.12.2020р. шлюб розірвано. Станом на час розлучення і до теперішнього часу їх син проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який позивач одна не може забезпечити, прохає стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, оскільки батько дитини є здоровим та працездатним. ОСОБА_2 прохає стягнути аліменти з 24.12.2020р. - з дня розлучення з відповідачем і до повноліття дитини.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 лютого 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви до суду - 20.08.2021р. і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 908 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити в частині визначеного розміру аліментів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що він як батько дитини не відмовлявся від обов`язку утримувати свою дитину, і навіть після розлучення добровільно перераховував щомісячно на утримання дитини кошти в сумі 12000 грн., що підтвердила і позивачка в судовому засіданні. Також підтвердженням цьому є докази в даній справі, оцінку яким суд не надав. Натомість, позивачка не надала жодних доказів про дійсні витрати на дитину, зокрема, про розмір витрат, які вона здійснила за власні кошти, а також за ті, які надавались ним. Зокрема, не надала квитанції, розрахункові документи, тощо, щодо дитина потребує саме такого істотного розміру аліментів, які просить позивач. Вказує, що витрати батьків мають бути рівними, в той же час, ј частка від його доходу, який становить 65070 грн. щомісячно, буде складати 16 500 грн. на місяць. Тобто в такому разі весь обов`язок з утримання дитини перекладається лише на нього. Просить змінити визначену частку з ј від його доходу на 1/10, що буде, на його дмуку, достатнім та буде відповідати принципу рівності участі батьків в утриманні дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що є хибними твердження апелянта з приводу того, що вона не надала жодних доказів ( квитанцій, розрахункових документів) про витрати на дитину, а також тим обставинам, що малолітня дитина отримує всі належні умови для розвитку. Вважає рішення суду першої інстанції обгрунтованим, а доводи апелянта надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Вказує на безпідставність доводів скарги в тій частині, що для відповідача є цілком нормальним те, що дитина буде жити на гарантований державою прожитковий мінімум, та відповідачем в цьому випадку не враховано, що відбувається збільшення вартості їжі, одягу, лікування дитини, які слід враховувати при визначення розміру аліментів. Просила залишити без змін рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 лютого 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом статті 274 ч. 4, п.1 ЦПК України вбачається, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи у спорах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення.

Отже, процесуальним законом допускається розгляд справ даної категорії без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 19.06.2018р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Київ.

Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 23.12.2020 року шлюб розірвано.

Станом на час розлучення і до теперішнього часу їх син проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказувала, що не може сама утримувати дитину, тому просила стягнути з батька дитини ОСОБА_1 аліменти на утримання сина у ј частці від його доходів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатною особою, не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, не надав доказів, що він є годувальником непрацездатних батьків. Суд вказував, що при визначенні частки від його заробітку (доходу) було враховано рівні обов`язки сторін з утримання дитини, а тому було визначено до стягнення аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що передбачено вимогами статті 183 СК України.

Проте, колегія в даному випадку погоджується частково з доводами апеляційної скарги щодо занадто великого розміру аліментів з урахуванням розміру заробітку відповідача, що не було враховано судом.

Згідно з ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2022 року - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривень, з 1 грудня - 2272 гривень.

Таким чином, на момент ухвалення оскаржуваного рішення від 03.02.2022 року мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років не може бути меншим ніж 2100 грн.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається здовідки про доходи № 1084 від 05.10.2021 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 , він працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СЕРВІС» з 01.03.2019 по теперішній час, займає посаду менеджер з безпеки, та загальна сума доходу за період з квітня 2021 року по вересень 2021 року, за винятком утримань, становить 397 199,27 грн. (а.с.43). Тобто середньомісячний заробіток відповідача до подачі цього позову становив 66 200 грн., а отже ј частка від цієї суми буде складати - 16 550 грн.

Суд цих обставин, на які посилався у відзиві на позов відповідач, не врахував, визначивши відповідно до рекомендацій ч. 5 статті 183 СК України аліменти у розмірі ј частки на одну дитину, але скільки це буде складати у грошовому виразі та чи є виправданою така сума з урахуванням підтверджених статтею 182 СК України обставин суд не з`ясовував.

Отже, суд першої інстанції належним чином не мотивував свій висновок про необхі-

дність визначення розміру аліментів саме у 1/4 частці від заробітку (доходу), не перевіривши доводи відповідача.

Разом з тим, за даними Міністерства фінансів України, середня заробітна плата (номінальна) штатного працівника підприємств, установ та організацій по Україні у січні 2022 року становила 14 577 грн.; середня заробітна плата в Запорізькій області в січні 2022 року склала 14 510 грн.

Наразі, 1/4 частка від заробітку ОСОБА_1 складає 16 550 грн., що є навіть більшою середнього заробітку по Україні, та більшою середнього заробітку у Запорізькій області.

Між тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження тому, що дитина сторін у справі потребує на утримання саме такого великого розміру, з огляду на те, що позивач не надала будь-який розрахунок витрат на дитину, а суд не аналізував критерії для визначення розміру аліментів, передбачені статтею 182 СК України.

Так, не мається даних у справі про стан здоров`я дитини, її матеріальне становище з урахування доходів матері ОСОБА_4 , про відвідування дитиною будь-яких оздоровчих закладів чи розвиваючих установ, гуртків тощо. Не мається розрахунку щомісячних необхідних витрат на дитину.

Аналізуючи всі вище наведені обставини справи, колегія зазначає, що фактично ОСОБА_1 буде забезпечувати у визначений судом спосіб не лише дитину, а й забезпечувати позивачу отримання середнього заробітку. В той час, як ОСОБА_4 не довела, що саме такий істотний розмір аліментів потребує її дитина.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 працює у Києві, у зв`язку з чим, не маючи там власного житла, орендує квартиру.

Згідно договору оренди нерухомого майна № 1 від 01.07.2021р., орендна плата за квартиру у ОСОБА_1 становить 16 500 грн., але не менше еквіваленту 610 доларів США на місяць (а.с. 44-45).

Колегія вважає, що вказані витрати відповідача також впливають на визначення розміру аліментів.

В скарзі ОСОБА_1 просить визначити аліменти у розмірі 1/10 частки від його заробітку, що буде складати у грошовому еквіваленті 6 620 грн.

Проте, як вбачається із смс-листування, яке ОСОБА_1 долучив до справи (а.с. 47), до подання позову ОСОБА_4 він був спроможний сплачувати зі свого заробітку 12 000 грн., що підтвердила й позивач в ході розгляду справи.

Отже, зважаючи на сукупність всіх вище наведених обставин, колегія вважає доцільним визначення аліментів у 1/8 частці від заробітку відповідача, що буде становити із його теперішнього заробітку 8275 грн. Ця сума є втричі більшою від прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, але наразі є вдвічі меншою, ніж при визначенні ј частки від доходу.

Колегія вважає, що з огляду на істотний заробіток відповідача, суд мав врахувати цей розмір та мав можливість відійти від рекомендованого законом на одну дитину розміру аліментів у ј частці, але припустившись неповноти та посилаючись лише на сам закон, без з`ясування та врахування всіх обставин у справі, дійшов висновку про стягнення невиправдано великого розміру аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначеного розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 03 лютого 2022 року змінити, зменшивши стягнутий судом розмір аліментів з ј частки від доходу відповідача до 1/8 частки, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання позову - 20.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково

Постанова прийнята, складена та підписана 25 серпня 2022 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.