Номер провадження 2/225/207/2022
Єдиний унікальний номер судової справи 225/7207/21
Дзержинський міський суд Донецької області
29 серпня 2022 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі
головуючого-судді Челюбєєва Є.В.,
за участі секретаря Панасенко Г.Ю.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності.
В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила наступне.
На підставі біржового контракту № 0097/98 договору купівлі - продажу жилої домобудівлі від 18 березня 1998 року мати позивачки - ОСОБА_3 , придбала у власність жилий будинок АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці площею 2496 м.кв. з господарськими та побутовими будівлями і спорудами.
Зазначений договір був укладений у формі біржового контракту у місті Донецьк на Товарній біржі «Час» і посвідчений підписами продавця, покупця, та уповноваженою особою Товарної біржі «Час». Договір був зареєстрований на товарній біржі відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» і при його укладенні сторонами було узгоджено всі суттєві умови, що необхідні для укладенні договору купівлі - продажу нерухомого майна, зокрема, ціна, характеристики майна, передача майна у власність, та відбулося повне його виконання з боку сторін. При цьому, мати позивачки в повному обсязі сплатила грошові кошти за придбаний об`єкт нерухомого майна і 23.03.1998 року зареєструвала договір № 0097/98 в Бюро технічної інвентаризації м. Дзержинська, що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням.
На час укладення зазначеного договору, угоди, які були зареєстровані на товарній біржі, відповідно до положень ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню. Саме з цих підстав, договір був прийнятий в Бюро технічної інвентаризації м. Дзержинська в якості правовстановлюючого документу та за ОСОБА_3 , як покупцем, зареєстроване право власності на жилий будинок за вказаною вище адресою.
Крім того, позивачка зазначає, що вона з 01 лютого 2000 року має постійну реєстрацію у вказаному житловому приміщенні та постійно в ньому мешкає.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла і після її смерті відкрилась спадщина на майно, що належало спадкодавцю на праві приватної власності, до складу якої увійшов і жилий будинок АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем померлої за законом є її дочка - ОСОБА_1 , яка спадщину прийняла фактично, так як на час смерті спадкодавиці була зареєстрована та фактично мешкала з останньою за однією адресою, але в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після матері їй було відмовлено, внаслідок відсутності у спадкодавця, оформлених відповідно до чинного законодавства, правовстановлюючих документів на спадкове майно. З цього приводу приватним нотаріусом Рижковим 0.0. позивачці було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.09.2021, з якої вбачається, що сторони договору купівлі-продажу жилої домобудівні № 0097/98 від 18.03.1998 року при його укладанні порушили порядок оформлення угоди щодо купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, в зв`язку з чим нотаріусом даний договір не визнається правовстановлюючим документом, так як Інструкцією про проведення нотаріальних дій в переліку правовстановлюючих документів не передбачені угоди, затверджені на товарній біржі.
Зазначена обставина є перешкодою в реалізації позивачкою свого права на отримання спадщини і визнання за нею права власності на спадкове майно іншим чином, крім як за рішенням суду на теперішній час є не можливим.
Провадження у справі відкрито 29.11.2021 та призначено підготовче судове засідання.
03.03.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначений судовий розгляд.
27.07.2022 заяву позивача ОСОБА_4 про залучення співвідповідача задоволено, залучено до участі у справі в якості співвідповідача Торецьку міську військову адміністрацію Бахмутського району Донецької області.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, на задоволення позову наполягає, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки суд не інформував, відзив на позов не надав.
Представник відповідача - Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області надав заяву з проханням розглянути справу без їх участі, відзив на позов не надав.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів, ненаданням відповідачами відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 03.02.1987 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, актовий запис № 167, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .
25.09.1989 між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 було розірвано шлюб, актовий запис №473, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2 .
31.01.1998 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №19, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 .
В свою чергу, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 позивач ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої є ОСОБА_11 та ОСОБА_3 .
Таким чином, позивачка є донькою ОСОБА_3 і ОСОБА_11 .
18.03.1998 між матір`ю позивачки ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу жилої будівлі.
Зазначений договір був укладений у формі біржового контракту № 0097/98 у місті Донецьк на Товарній біржі «Час» і посвідчений підписами продавця, покупця, та уповноваженою особою Товарної біржі «Час».
Договір було зареєстровано на товарній біржі відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», при його укладенні було узгоджено всі суттєві умови, що необхідні для укладання договору купівлі-продажу майна, зокрема, щодо ціни, характеристик майна, передачі майна у власність, та відбулося повне його виконання з боку сторін.
На підставі зазначеного договору купівлі - продажу квартири (біржового контракту) № 0097/98 від 18.03.1998, ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_2 житлову будівлю, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 2496 м.кв. з господарськими та побутовими будівлями і спорудами.
23.03.1998 житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано у Бюро технічної інвентаризації м. Дзержинська за №984/17 стр. 223 (інвентаризаційна справа №159, квартал 43) за ОСОБА_3 на підставі Біржового контракту (купівлі-продажу домобудівлі) зареєстрованого на Товарній Біржі «Час» 18.03.1998, реєстровий №0097/98, що підтверджується копією реєстраційного посвідчення.
Згідно довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Торецька» Торецької міської ради №198 від 23.06.2021, станом на 31.12.2012 індивідуальний житловий будинок на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 на підставі Біржового контракту №0097/98 (купівлі-продажу домобудівництва), зареєстрованого на Товарній біржі «Время» від 18.03.1998 року, інформація про реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно міститься у реєстраційний книзі №17 стор. 223 під №984 від 23.03.1998 року.
03.03.2021 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 03.03.2021, актовий запис №163.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на майно, що належало спадкодавцю на праві приватної власності, до складу якої увійшла земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за №3377 від 28.09.2021 приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Рижковим О.О. спадкоємцем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , є її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 277131394 від 28.09.2021, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину №3377, виданого 28.09.2021 приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Рижковим О.О.
Отже, наявні у справі докази підтверджують право власності спадкодавця по справі на належний їй жилий будинок.
Згідно ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.
Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Згідно ч. 1 ст. 128 ЦК України 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Відповідно до ст. 153 ЦК України 1963 року договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами.
Відповідно до ст. 227 ЦК України 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 ЦК України 1963 року).
Згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, яка діяла на момент укладання договору, якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається.
У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п. 1 ст. 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя та ефективного вирішення порушених прав особи як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Згідно ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Встановивши, що договір купівлі-продажу жилого будинку було зареєстровано та виконано сторонами, єдиною спадкоємицею майна померлої власниці жилого будинку ОСОБА_3 є позивачка, якій нотаріусом було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, суд приходить до висновку, що у даній справі спадкові права останньої підлягають судовому захисту, оскільки вона позбавлена права захистити відповідні права у позасудовому порядку.
Крім того, суд визнає вимоги в частині визнання за позивачкою права власності на домобудівлю, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Після смерті ОСОБА_3 єдиною спадкоємицею першої черги є донька спадкодавця ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами справи. Інформації про наявність інших спадкоємців після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , суду не надано.
Приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Рижковим О.О. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.09.2021, з якої вбачається, що сторони договору купівлі-продажу домобудівлі №0097/98 від 18.03.1998 при його укладанні порушили порядок оформлення угоди щодо купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, в зв`язку з чим нотаріусом даний договір не визнається правовстановлюючим документом, так як Інструкцією про проведення нотаріальних дій в переліку правовстановлюючих документів не передбачені угоди, затверджені на товарній біржі.
Відповідно до ст.1222,1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини та право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч.3, ч.4 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою ст. 1273 ЦК України.
ОСОБА_1 відповідно до ст. 1268 ЦК України є спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_3 , оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з копії паспорта позивачки, яка наявна в матеріалах справи.
За наведених обставин, у інший спосіб, крім як за рішенням суду, ОСОБА_1 , яка є спадкоємицею за законом, після смерті ОСОБА_3 не може реалізувати своє право на прийняття спадщини та визнання за нею права власності, в порядку спадкування, на вищезазначену домобудівлю.
Відповідності до ст. ст.41,55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
З огляду на вказане, суд прийшов до висновку, що визнання права власності в порядку спадкування не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
При цьому, суд не знаходить правових підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу, так як вказаний договір є чинним, ніким не оспорюваний, а тому повторного визнання не потребує.
За таких підстав позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.259, 260, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 2496 м.кв. з господарськими та побутовими будівлями і спорудами в порядку спадкування після її матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі міського типу Північне міста Торецьк Донецької області.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Дзержинським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Є.В.Челюбєєв