Провадження №2-о/359/237/2022
Справа №359/4918/22
РІШЕННЯ

Іменем України

11 серпня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бориспільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

1. Зміст поданої заяви.

В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеною заявою, яку обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь АРК у неї народився син ОСОБА_2 . Зважаючи на те, що АРК є тимчасово окупованою територією, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв`язку з цим, заявник позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини. Тому ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь АРК народився ОСОБА_2 , матір`ю якого є заявниця, а батьком дитини зазначити ОСОБА_3 , в порядку ч.1 ст.135 СК України.

Представник заявника ОСОБА_4 підтримала подану заяву та просила суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Прохорова В.В. направила до суду відзив в якому просить відмовити в задоволенні заяви.

2. Норми права, якими суд керується при розгляді цивільної справи.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до ч.3 ст.317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до змісту ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з ч.1 ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.146 СК України ім`я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір`ю дитини.

Згідно з ч.2 ст.147 СК України по батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. theRepublic o f MoldovaandRussia», «Ila§cuandOthers v. MoldovaandRussia»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

3. Мотиви, якими суд керується при розгляді цивільної справи.

Встановлено, що 17 грудня 2015 року о 10 годині 00 хвилин у ОСОБА_5 народилась дитина вагою 3100 грамів. Вказана обставина підтверджується корпією медичного свідоцтва про народження серії 35 №014195 від 18 грудня 2015 року (а.с.6).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23 грудня 2015 року вбачається, що дитина народилась в м. Сімферополь

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» м. Сімферополь розташовується на тимчасово окупованій території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюються свої повноваження. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 позбавлена можливості зареєструвати народження дитини.

25 липня 2015 року ОСОБА_5 , дошлюбне прізвище якої ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 уклали шлюб, зареєстрований Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, про що складений актовий запис №702 (а.с.8).

Разом з цим, вказане свідоцтво про укладення шлюбу є недійсним та не створює юридичних наслідків, в розумінні ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Зважаючи на це, суд критично оцінює вказане свідоцтво про укладення шлюбу в якості належного доказу. Тому правові підстави для визначення походження дитини від ОСОБА_7 відсутні.

Заявниця обрала народженій дитині ім`я « ОСОБА_8 ». Батьком дитини вона вказала особу на ім`я ОСОБА_3 , згідно ч.2 ст.147 СК України по батькові дитини є « ОСОБА_9 », а згідно ч.1 ст.145 СК України прізвище дитини « ОСОБА_6 ».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у м. Сімферополь АРК, матір`ю якого є ОСОБА_1 .

Разом з цим, судом не встановлено підстав для визначення відомостей про батька дитини в порядку ч.1 ст.135 СК України. Оскільки, вказані повноваження належать виключно відділу державної реєстрації актів цивільного стану, що здійснюватиме державну реєстрацію народження дитини. Тому у задоволенні заяви в частині вимоги про визначення відомостей про батька дитини належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.3 та ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», 1 ст.122, ч.1 ст.135, ч.1 ст.145, абз.2 ч.1 ст.146, ч.2 ст.147 СК України, ч.2 ст.78, ч.1 та ч.2 ст.89, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ч.1 та ч.3 ст.317 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити частково.

Встановити факт, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим народився ОСОБА_2 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України.

У задоволенні заяви в іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.В. Журавський