Справа №442/2051/22
Провадження №2/442/708/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

25 серпня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судових засідань Михавко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановила :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про втрату права на житлове приміщення, в якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.11.1996, зареєстрованого в реєстрі за №2-2350 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21251702 від 12.12.2008.

В даному будинку прописані, зокрема, його дружина ОСОБА_4 , пасербиця ОСОБА_5 та пасинок ОСОБА_2 . Близько 3 років тому ОСОБА_2 поїхав на заробітки. З часом зв`язок з ним зник й наданий момент невідоме його місцезнаходження. Таким чином факт не проживання ОСОБА_2 підтверджується наступними доказами, а саме: актом обстеження фактичного проживання №364 від 01.04.2022 роу та письмовими свідченнями сусідів ОСОБА_6 від 08.04.2022 та ОСОБА_7 від 09.04.2022.

У зв`язку із не проживанням відповідача за місцем реєстрації, позивачу завдається майнова шкода, оскільки платежі за комунальні послуги відповідач не сплачує, не бере участі у спільному побуті, облаштуванні та утриманні житла.

Ухвалою від 28.05.2022 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 23.05.2022. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Вказана ухвала надсилалась сторонам.

23.05.2022 розгляд справи відкладено на 16.06.2022 у зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання.

16.06.2022 розгляд справи відкладено на 04.07.2022 у зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання.

04.07.2022 розгляд справи відкладено на 25.08.2022 у зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання.

05.07.2022 суддею направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання третьої особи - ОСОБА_3 , що містяться в картотеці реєстраційного обліку, оскільки такий значиться співвласником квартири АДРЕСА_1 .

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Від позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутності та підтримання позову.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши причин, хоча був своєчасно повідомлений про дату, час та місце слухання справи, зокрема шляхом оголошення на офіційному сайті Дрогобицького міськрайонного суду, відзиву не подав, а тому в силу ст.128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за клопотанням позивача, згідно вимог ст. 211 ЦПК України, ухвалити рішення на підставі наявних у суду матеріалів. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наявними в матеріалах справи.

Згідно довідки Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання третьої особи - ОСОБА_3 такого знято з реєстрації 25.01.2017 у зв`язку із смертю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

З матеріалів справи встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.1996 № 2-2350 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21251702 позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Іншим співвласником вказаної квартири є третя особа ОСОБА_3 (а/с 6,7), який згідно довідки Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання знятий з реєстрації 25.01.2017 у зв`язку із смертю.

Із записів у Будинковій книзі вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований, зокрема, відповідач ОСОБА_2 (а/с 8-10).

Факт не проживання ОСОБА_2 у вищевказаній квартирі з 2019 року підтверджується актом №364 від 01.04.2022 та письмовими свідченнями сусідів ОСОБА_6 від 08.04.2022 та ОСОБА_7 від 09.04.2022 (а/с 11-13).

Належних та допустимих доказів протилежного в судовому засіданні не здобуто та відповідача суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого протоколу та протоколів № 2, № 4,№ 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Таким чином, право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Зазначена висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14.

Згідно із частиною 4 статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у частині 2 статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Отже, права і обов`язки членів сім`ї власника будинку (квартири) регулюються статтями 156, 157 ЖК України, а права і обов`язки наймачів - статтями 158 - 170 ЖК України, а також главою 59 ЦК України.

Відповідно до п.3 Листа ВССУ від 28.01.2013 року « Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, колишніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї колишнього власника житла.

У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим жилим приміщенням може виникати та існувати лише у осіб, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство або при їх вселенні була інша угода про порядок користування цим приміщенням. У разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування цим будинком.

Враховуючи вищевказані обставини, та те що між сторонами по справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, суд приходить до висновку, що відповідач, залишаючись зареєстрованим у квартирі, співвласником якої є позивач, перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує його право, як власника, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошеннядо Львівського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Нагірна О.Б.