Справа № 509/1136/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області, у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.,

секретар судових засідань Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання батьківства

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 21.03.2022 р. звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, якою просив визнати його батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести відомості до актів реєстрації цивільного стану запис про народження ОСОБА_4 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлений належним чином.

ОСОБА_3 надала до суду заяву про визнання позову.

За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

На основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до медичного свідоцтва №170 КНП «Чорноморська лікарня» Одеської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_3 народилася дитина хлопчик.

Положеннями частини 2 статті 128 Сімейного кодексу України передбачено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідачка подала суду письмову заяву, якою повністю визнає позов. При цьому вказує, що робить це свідомо, добровільно і безумовно. Правові наслідки визнання нею позову їй відомі та зрозумілі, а додаткового роз`яснення їх судом, вона не потребує.

Тому, оскільки надані позивачем письмові докази та визнання батьківства відповідачкою свідчать про те, що вказана дитина дійсно є дитиною позивача, позовна заява про визнання батьківства підлягає задоволенню.

Отже, керуючись статтями 2,10,19,23,34,76-113,182-183,258-259,263-265,268,272-273,293-294,315, 319,351,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внести відомості до актів реєстрації цивільного стану, запис про народження ОСОБА_4 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

Суддя: Кочко В.К.