Справа № 567/871/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2022 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя Василевич О.В.

секретар Клімович О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Острозі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини, -

встановив :

До Острозького районного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання трьох малолітніх дітей : доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 8 000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дітьми повноліття.

Також просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення молодшими дітьми трьохрічного віку.

Позов обґрунтовано тим, що вона з28.07.2017 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 11.07.2022р. було розірвано, та на час звернення до суду з вищевказаним позов рішення не набрало законної сили.

Вказує, що від спільного подружнього життя вони мають трьох дітей : доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до свідоцтв про народження дітей вона вказана їх матір`ю, а відповідач - батьком. У встановленому законом порядку відповідач своє батьківство не оспорював та на даний час не оспорює.

Вказує, що вона разом з дітьми проживає в АДРЕСА_1 , та відповідач проживає окремо від них.

Зазначає, що впродовж семи місяців вона з відповідачем, як подружжя, разом не проживають. Останній належної та в достатньому розмірі участі в матеріальному утриманні спільних дітей не приймає, діти знаходяться на її утриманні, однак самостійно вона не може надати для них належне утримання, достатнє для їхнього віку, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дітьми до 3-х років та отримує соціальну допомогу в розмірі 860 грн. щомісячно, інших доходів вона не має, тому утримувати дітей самотужки не має змоги. Власного нерухомого, рухомого майна не має, грошові заощадження у неї відсутні.

Вказує, що стан здоров`я у їхніх спільних з відповідачем дітей не є добрим, оскільки у синів встановлений діагноз «змішана астма, бронхіальна астма 2 ступеня» та у доньки встановлений діагноз «гострий аденоїди», у зв`язку з вказаними захворюваннями діти потребують регулярних лікарських обстежень, здачі аналізів та медикаментозного лікування. Матеріальний стан дітей є незадовільним, оскільки вони не отримують власних доходів, не мають рухомого чи нерухомого майна, дивідентів чи інших доходів, вкладів на банківських рахунках, не досягли віку, щоб самостійно працевлаштуватись та отримувати заробіток, перебувають на повномому матеріальному забезпеченні. Донька відвідує заклад дошкільної освіти № 2 (ясла-садок) «Веселка» м.Острог, а сини перебувають постійно з нею, так з оглчяду на їх вік вона займається їх вихованням та утриманням.

Зазначає, що вона має добрий стан здоров`я, рухомого та нерухомого майна не має, вкладів на банківських рахунках не має, знаходиться у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трьох років.

Стан здоров`я відповідача є добрим, хронічних захворювань та інвалідності не має, інших осіб він на утриманні не має. У власності відповідача є нерухоме майно - частина будинку в м.Рівне, а також має рухоме майно - автомобіль марки «Dacia Lоgan».

Покликається на те, що відповідач самоусунувся від матеріального утримання дітей, хоча має можливість брати участь в їхньому утриманні, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатним, має можливість працювати та отримувати дохід, періодично виїжджає за межі України на роботу, а отримуваний дохід використовує для задоволення своїх власних потреб. Востаннє відповідач надав грошові кошти в розмірі 2000 грн. в червні 2022 року, та це був єдиний раз надання коштів на утримання дітей за весь період їх окремого проживання.

Зазначає, що домовленість з відповідачем щодо утримання їхніх спільних дітей відсутня, та відповідач свій обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття належним чином не виконує. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, в добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає, що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаним позовом.

Посилаючись на те, що відповідач є фізично здоровим та на утриманні інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб немає, позивачка просить визначити розмір аліментів на утримання трьох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 8 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, від дня пред`явлення позову, що буде відповідати їх віку та щоденним потребам.

Окрім того, покликаючись на вимоги ч.2, 4, 6 ст. 84 СК України, також просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання до досягнення дітьми трьохрічного віку, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн.

Ухвалою суду від 28.07.2022р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та право подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 28.07.2022р. задоволено клопотання позивачки про витребування доказів.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Позивачка в поданій до суду заяві підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі та розгляд справи здійснювати у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України. В поданій до суду заяві просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки алментів на утримання трьох малолітніх дітейу розмірі 5400 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, водночас в частині стягнення з нього аліментів на користь позивачки на її утримання заперечив. Вказав, що позивачка не надала доказів, які б підтверджували, що він не надає матеріальної допомоги дітям в добровільному порядку. Наведені у позові обставини не відповідають дійсності, оскільки з березня 2022 року по кінець травня 2022 року позивачка разом з дітьми перебувала за місцем його проживання в Іспанії та знаходились на повному його утриманні. До часу приїзду позивачки з дітьми до Іспанії, та після того, як вона самостійно прийняла рішення повернутись разом з дітьми назад до України, він постійно та своєчасно надавав матеріальне утримання для їхніх спільних дітей.

Зазначив, що у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби його перший виїзд за кордон не дозволив знайти йому роботу та отримувати будь-який дохід, у зв`язку з чим він змушений був витрачати додаткові кошти для отримання тестів, оплати житла та харчування. Невдовзі після повторного виїзду за межі України та початку повномаштабного вторгнення російської федерації він змушений був займатись евакуацією за межі України позивачки та дітей до його поточного місцезнаходження. Після чого він змушений був винаймати окреме житло, де вони разом проживали. Весь цей час позивачка з дітьми знаходились на його утриманні. Вказує, у березні 2022 року він отримав травму та у зв`язку з відсутністю коштів за медичною допомогою він звернувся лише у травні 2022 року. Після отриманої травми він втратив можливість забезпечити себе роботою самостійно.

При винесенні рішення просив врахувати, що будь-якого рухомого та нерухомого майна у нього немає, грошові заощадження у нього відсутні, інших осіб на утриманні не має. Вказав, що визначальним для отримання права на утримання дружини з якою проживає дитина, є можливість у чоловіка надавати таку допомогу, та на даний час у нього відсутня така можливість, оскільки на даний час він не працює.

У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та надані сторонами докази, з`ясувавши всі обставини справи у їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.4 ЦПК України та ст.184 СК України право звернення до суду про стягнення аліментів має той із батьків, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Позивачка, звертаючись до суду, на власний розсуд обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинна переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених нею вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 28.07.2017 року відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстції Рівненської області (актовий запис №78) (а.с.8).

Під час спільного подружнього життя у позивачки та відповідача народилися діти : донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 (а.с.9-11).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 484 від 14.06.2022 р. малолітні діти : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають разом з позивачкою ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 (а.с.12).

З матеріалів справи та доводів відповідача судом встановлено, що зареєстроване місце його проживання АДРЕСА_2 , та фактичне місце його проживання знаходиться в Іспанії, тобто відповідач проживає окремо від позивачки з дітьми.

З доводів позивачки судом встановлено, що вона не працює та перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного віку, та її дохід складається з щомісячної соціальної допомоги у розмірі 860 грн.

Згідно довідки Острозького міськрайонного філії Рівненського обласного центру зайнятості № 856 від 14.07.2022р. ОСОБА_1 на обліку в Острозькій міськрайонній філії Рівненського обласного центру зайнятості населення не перебуває та допомогу по безробіттю не отримує (а.с.13).

Відповідно до медичних записів лікаря ОСОБА_6 від 18.01.2022р. для малолітнього ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , кожному окремо встановлено діагноз : змішана астма, бронхіальна астма 2 ст., персистуючий перебіг, часткового контрольована фліксотидом (а.с.14-17).

Згідно консультативного висновку оториноларинголога від 11.06.2022р. для малолітнього ОСОБА_3 встановлено діагноз гострий аденоїдіт (а.с.18).

Згідно повідомлення Державної прикордонної служби України від 03.08.2022р. відповідач ОСОБА_2 в 2021р. неодноразово здійснював перетин державного кордону України через пункти пропуску Шегині, Бориспіль-термінал D, Чоп (Тиса) та востаннє виїхав за межі України 25.11.2021р. (а.с.30).

Згідно платіжних доручень від 17.01.2022р., 31.01.2022р., 01.02.2022р., 04.02.2022р., 14.02.2022р., 19.02.2022р. та 18.07.2022р., за вказаний період відповідачем було перераховано на рахунок позивачки грошові кошти на загальну суму 24 310 грн., тобто за 7 місяців відповідачем на користь позивачки в середньому було перераховано 3 472,85 грн. на місяць.

З матеріалів справи та доводів позивачки судом встановлено, що малолітні діти проживають разом з нею в АДРЕСА_1 , та перебувають на її утриманні та повному матеріальному забезпеченні, відповідач належної, регулярної та в достатньому розмірі участі в матеріальному утриманні дітей не приймає, та наведені обставини відповідачем не спростовані.

Отже, з доводів позивачки та досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що позивачка та відповідач разом не проживають, їхні діти проживають з позивачкою та між батьками дітей не було досягнуто домовленості щодо порядку, способу, форми та розміру участі відповідача в утриманні дітей.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

У відповідності до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» внесені зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини та розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, для дітей віком до 6 років з 1 січня у розмірі 2100 грн., з 1 липня - 2201 грн., з 1 грудня - 2272 грн., таким чином 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років : з 1 січня становить 1050 грн., з 1 липня - 1100,50 грн., з 1 грудня - 1136 гривні.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , будучи батьком трьох малолітніх дітей, належним чином участі в їх утриманні не приймає, доводів які б спростовували зазначені обставини суду не навів та відповідні докази відсутні і в матеріалах справи, що свідчить про неналежну участь відповідача у їх матеріальному забезпеченні. При цьому суд виходить з того, що відповідач не надав доказів, які б спростовували доводи позивачки, якими вона обґрунтовує заявлені позовні вимоги, та які б водночас підтверджували, що він належним чином приймає участь в утриманні своїх дітей, а відтак існують фактичні та правові підстави для стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дітей.

Надані відповідачем платіжні доручення про перерахування на користь позивачки за період з 17.01.2022р. по 18.07.2022р. грошових коштів на загальну суму 24 310 грн. свідчать про часткову та не систематичну участь відповідача у матеріальному утриманні дітей.

Посилання відповідача на те, що він в березні 2022 року отримав травму, у зв`язку з чим 10.05.2022р. звертався за медичною допомогою у м.Мадрид Іспанія та не мав можливості працювати та отримувати дохід, не заслуговують на увагу, оскільки зазначений висновок не містить доказів на підтвердження обмеження працездатності відповідача в зазначений період.

При вирішенні спору суд також приймає до уваги, що відповідач не в повній мірі заперечує доводи, наведені позивачкою та частково визнав позов про стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 5 400 грн. щомісячно.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.12.2019р. у справі № 344/10971/16-ц, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму, та враховуючи зростаючі потреби дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утриманнядітей, доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 6000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 22.07.2022 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його малолітніх дітей, а також визначеному законодавцем способу, який обрала позивачка.

В той же час, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дітей, суд виходить з того, що відповідач інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, за віком та станом здоров`я є працездатним, періодично отримує дохід, який складається із заробітків, отримуваних за кордоном. Доказів, які б спростовували встановлені судом обставини відповідач не надав, а тому суд приходить до переконання про те, що відповідач може сплачувати аліменти у вищевказаному розмірі.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження перебування на утриманні відповідача інших осіб та відповідач таких доказів суду не надав.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, суд згідно ст.141 СК України виходить з принципу рівності батьків, відповідно до якого позивача як мати дітей також зобов`язана в рівній мірі з відповідачем брати участь в їх утриманні, а відтак суд приходить до висновку, що заявлений позивачкою до стягнення з відповідача розмір аліментів підлягає зменшенню.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання трьох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

При вирішенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2, 4 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.1, 2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Оскільки троє малолітніх дітей проживають з позивачкою та двоє з них не досягли трирічного віку, а сама позивачка самостійно забезпечити в повній мірі свої щоденні життєві та побутові потреби не має можливості, оскільки щодня виховує та здійснює догляд за трьома дітьми, та відповідач добровільно коштів на утримання дружини не надає, хоча на переконання суду має таку можливість, оскільки може працювати та не обтяжений щоденним вихованням та доглядом за малолітніми дітьми, а відтак суд вбачає фактичні та правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання до досягнення синами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьохрічного віку.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення малолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьохрічного віку.

Позов про стягнення аліментів був поданий 22.07.2022р., а відтак за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відтак відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а тому з ОСОБА_2 слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.180-184, 191 Сімейного кодексуУкраїни, ст.ст.10, 57, 60, 88, 212 ЦПК України, -

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання трьох дітей : доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 22.07.2022 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на її утримання у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. щомісячно, починаючи з 22.07.2022 року до досягнення дітьми: сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сином - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьохрічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави 992,40 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 31 серпня 2022 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.