Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/800/21
Провадження № 2/332/38/22
Рішення

Іменем України

01 вересня 2022 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Яцуна О.С., за участю секретаря Мусаєва Р.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання,

Встановив:

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 60 077,91 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 . Позивачем надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за даною адресою, а відповідачі отримують надані послуги. Внаслідок того, що відповідачі не виконують свої обов`язки по сплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, утворилась заборгованість за період з 01.10.2015 по 01.02.2021 у розмірі 60 077,91грн, що просять стягнути з відповідачів, а також судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Зубенка О.А., надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, застосувавши строки позовної давності. Крім того просить суд врахувати наявність лічильника, адже відповідач як споживач не користується послугою гарячого водопостачання, оскільки в неї наявний бойлер.

Від представника позивача надійшли відповідь на відзив та письмові пояснення, в яких вона просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Щодо строку позовної давності зазначає, що він не пропущений з огляду на Закон України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)». Звертає увагу суду, що повірка лічильника була здійснена несвоєчасно, відтак нарахування відбувались за нормативами (нормами) споживання.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить винести рішення з урахуванням наявних доказів на підтвердження позиції позивача.

Від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Зубенка О.А., надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить винести рішення з урахуванням позиції, викладеній у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явилась, причину своєї неявки суду не повідомила, відзиву не подала, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що позивачем надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 , відповідачі їх отримували на підставі особового рахунку № НОМЕР_1 .

Згідно відповідей Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 03.03.2021, відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .

Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст. 67, 68 ЖК УРСР.

Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сімї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобовязанням з договору найму житлового приміщення.

Відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

Відповідачі користуються комунальними послугами, однак оплату не вносять. В результаті не виконання обов`язків у відповідачів утворилась заборгованість за період з 01.10.2015 по 01.02.2021 у розмірі 60 077,91грн. Факт не внесення відповідачами оплати за комунальні послуги підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який складений відповідно до вищезазначених Правил та Методики проведення нарахувань за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено відповідачем, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Строк внесення щомісячних платежів визначений п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, не пізніше 20 числа наступного місяця. Отже, оскільки вказаними Правилами встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок оплати послуг щомісячно, то право вважається порушеним з моменту недотримання споживачем строку оплати кожного чергового рахунку, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його оплати. Таким чином, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання споживачем кожного з цих зобов`язань.

З розрахунку, долученого Концерном «МТМ» до позовної заяви, встановлено, що за період заборгованості з 01.10.2015 по 01.02.2021 відповідачами було здійснено оплату в розмірі 100,00 грн у жовтні 2019 року.

У відповідності до приписів ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Верховний Суд в постанові від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 760/16111/15-ц, від 07.04.2021 у справі № 301/1310/16-ц, від 14.04.2021 у справі № 759/16720/16-ц.

Здійснення відповідачем платежів в більшому розмірі, аніж було нараховано відповідно, свідчить про визнання відповідачами боргу за попередній період.

Так, з матеріалів справи вбачається, що платіж в розмірі 100,00 грн у жовтні 2019 року не перевищує нараховану суму 1 479,88 грн. Відтак, відповідачем не перервано строки позовної давності.

Однак, з урахуванням п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, що набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» (зі змінами та доповненнями), а також постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями), в Україні встановлено карантин з 12.03.2020, що діє і на день винесення судом рішення, адже дію карантину продовжено до 31.08.2022. Відтак, позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину.

З урахуванням усіх вищенаведених норм чинного законодавства, суд приходить до переконання, що позивачем пропущені строки позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом за період з 01.10.2015 по лютий 2017 року включно, а вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за період з березня 2017 року по лютий 2021 року підлягають задоволенню.

Щодо наявності лічильника та нарахувань за надані послуги, суд зазначає наступне.

Відповідачем ОСОБА_2 у відзиві зазначено, що в квартирі встановлено лічильник на гаряче водопостачання, вона як споживач не користувалась гарячою водою, оскільки має бойлер. Лічильник повірений вчасно, незмінні покази 914,250 м3 передаються кожного місяця.

Однак, наведені факти спростовується доказами, наданими безпосередньо ОСОБА_2 , а саме:

- актом зняття-прийому квартирного водоміру від 03.02.2015, в якому зазначено, що водомір перебуває на обліку до 03.02.2018. З актом відповідач ознайомлена під підпис;

- паспортом СІТ параметрів і характеристик середи, з якого вбачається відмітка про повірку лічильника 03.02.2015.

Регулювання відносин між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавецем) і фізичною та юридичною особою (споживачем), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення здійснюється Правилами.

Відповідно до п. 10 Правил оплата послуг за показаннями засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок.

Пунктом 15 Правил визначено, що засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця.

У п. 21 Правил зазначено наступне: у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Періодична повірка приладів обліку, зокрема, лічильників води, законодавчо врегульована Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» № 1314-VII від 05.06.2014, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці» № 374 від 04.06.2015, Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» № 1747 від 13.10.2016 (надалі Наказ).

Відповідно до норм вказаного законодавства, міжповірочний інтервал для лічильників води становить 1 раз на 4 роки (п. 38 Наказу).

Остання повірка лічильника 03.02.2015 не тільки не спростовує систему нарахувань за користування послугами, а й підтверджує, що після 2015 року лічильник не проходив періодичну повірку, визначену законодавством.

Підтверджень щодо наявності в квартирі бойлера, а відтак і не користування відповідачами послугою гарячого водопостачання, матеріали справи не містять.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, вважає, що відповідачі, як споживачі комунальних послуг, в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконували свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому позов Концерну «МТМ» підлягає частковому задоволенню за період з березня 2017 року по лютий 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 64, 67, 68 ЖК УРСР, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), які зареєстровані у АДРЕСА_3 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бульв. Гвардійський, буд. 137, поточний рахунок № НОМЕР_3 , Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 313957, , свідоцтво платника ПДВ: № 11030127, ІПН: 49) заборгованість за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з березня 2017 року по лютий 2021 року включно у розмірі 53 755,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), які зареєстровані у АДРЕСА_3 , на користь Концерну «Міські теплові мережі» (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, рахунок № НОМЕР_4 ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, , Свідоцтво платника ПДВ: № 11030127, ІПН: 49) судовий збір у розмірі по 1 015,83 грн з кожної.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Суддя О.С. Яцун