КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/4496/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Київ

Справа № 752/10759/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравченко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року, ухвалене у складі судді Машкевич К.В.,

у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У квітні 2021 року позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 14 150,96 грн.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17 203,97 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 16660,56 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 27 147,26 грн.; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн.; судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2270 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже ОСОБА_1 , є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. При цьому, свої зобов`язання зі сплати наданих позивачем послуги відповідач виконує неналежно, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 14150,96 грн.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17203,97 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 16 660,56 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 27 147,26 грн.; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн., судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2270 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині стягнення суми боргу за спожиті до 01.05.2018 р. послуги з централізованого опалення у розмірі 14 150 грн. 96 коп. та боргу за спожиті до 01.05.2018 р. послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17 203 грн. 97 коп., та в частині розподілу судових витрат та ухвалити нове рішення, яким в цій частині відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що позивачем належним чином доведений факт, через який останній не знав про порушення свого права до жовтня 2018 року, оскільки не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи. Недоречними та помилковими є посилання суду першої інстанції на карантинні обмеження, що почали діяти на території України лише з 12 березня 2020 року.

Зазначає, що у позивача була об`єктивна можливість знати про обставини можливого порушення його прав, але даний позов був поданий до суду лише 26 квітня 2021 року, тобто після закінчення строку позовної давності. ОСОБА_2 звернулася до суду у своєму відзиві на позов із клопотанням про застосування положень ЦК України щодо спливу позовної давності. Однак, суд першої інстанції на вказані обставини помилково не звернув уваги.

Посилається на те, що договір про відступлення права вимоги № 602-18 від 11.10.2018 р., укладений між ПАТ «Київенерго » та КП виконавчого органу Київради ( Київської міської державної адміністрації ) «Київтеплоенерго» є неналежним та недопустимим доказом по даній цивільній справі. До позовної заяви позивачем долучена перша та остання сторінка даного договору про відступлення права вимоги, що робить неможливим встановити ті права та обов`язки, що виникають внаслідок укладення даного договору про відступлення права вимоги. У своїй відповіді на відзив представник позивача визнає, що позивач не надав суду повного тексту Договору про відступлення права вимоги № 602-18 від 11.10.2018 р.

Наданий представником позивача разом із відповіддю на відзив розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води не підтверджує заявлені позовні вимоги по даній справі. В матеріалах цивільної справи відсутні повноваження особи, яка підписала розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що робить даний доказ недопустимим. До своєї відповіді на відзив представник позивача долучив лише копію рахунку повідомлення станом на 01.11.2018 року. Інших копій рахунків-повідомлень представником позивача суду надано не було, що свідчить про недоведеність позовних вимог по даній справі. Крім загального розрахунку заборгованості, позивачем не надано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту надання відповідачу послуг з централізованого постачання гарячої води, а також їх обсягу за спірний період. Тобто доказів споживання відповідачкою послуг за спірний період матеріали справи не містять. Таким чином, позивачем не доведено факту надання відповідачеві таких послуг у спірний період, а також не доведено їх обсяг. Однак на дані суттєві обставини суд першої інстанції помилково не звернув уваги та не надав їм належної оцінки.

У відзиві на апеляційну скаргу представник КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Лопатін К.О., вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що позивачем не було пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, спожитих з квітня 2017 року по березень 2021 року.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити.

Представники позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вважали доводи апеляційної скарги необґрунтованими та просили у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держави адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води.

КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Підтвердженням повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідач ОСОБА_1 , є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Відповідач від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін.

Позивач надає послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, щомісячно надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість.

Проте, відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.04.2021 складає 43807,82 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 16660,56 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 27147,26 грн.).

Крім того, позивач, на підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) (далі Договір цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради ( Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 31354,93 грн.

Згідно п. 3.4.2 Договору цесії новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та / або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей.

Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511).

На підтвердження постачання послуги централізованого опалення надано: акт прийняття теплового вузла обліку від 13.11.2015 року, акт про готовність вузла комерційного обліку споживача від 07.05.2018 та інші.

З наведеного вбачається, що в будинку за адресою АДРЕСА_1 встановлено вузол комерційного обліку, який в визначений законом термін проходить повірки та функціонує коректно, а тому не має сумніву в коректності нарахувань.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, відповідач ОСОБА_1 , яка є власником квартири АДРЕСА_2 , користувалась наданими їй послугами з постачання гарячої води та централізованого опалення.

Виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а споживач отримує такі послуги, оскільки від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався) та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Не зважаючи на надіслання позивачем відповідачу кожного місяця «рахунку-повідомлення», з зазначенням діючого тарифу, наявної заборгованості, обсягом спожитих послуг, кількістю зареєстрованих осіб та опалювальною площею, відповідач не зверталась до КП «Київтеплоенерго» стосовно боргу або некоректних нарахувань.

Оскільки судом достовірно встановлено, що відповідачем не виконані свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: сума заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі 43807,82 грн., сума заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі 31354,93 грн., що разом складає 75 162,75 грн.

Відхиляючи заперечення представника відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності до вимог, які заявлені за період до 01.05.2018 року у загальному розмірі 31354,93 грн., суд першої інстанції виходив з того, що про порушення свого права КП «Київтеплоенерго» дізнався після укладення договору про відступлення права вимоги від 11.10.2018 року з ПАТ «Київенерго», а тому обчислення строків позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих до 01.05.2018 відповідачем послуг відповідно з ч.1 ст. 261 ЦК України починається з моменту укладання вищезазначеного договору про відступлення права вимоги.

Разом з тим, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені статтею 257 ЦК України (строк позовної давності), продовжуються на строк дії такого карантину.

Починаючи з 12 березня 2020 р. і по сьогоднішній день на території України установлено і діє карантин з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби.

Тому суд дійшов висновку, що позивачем належним чином доведений факт, через який останній не знав про порушення свого права до жовтня 2018 року, а тому строк позовної давності щодо стягнення заборгованості закінчується 11.10.2021 року.

Рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем лише в частині стягнення заборгованості, що виникла за період до 01 травня 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З висновками суду першої інстанції щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 14 150 грн. 96 коп. та заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17 203 грн. 97 коп. - колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають наявним у матеріалах справи доказам та нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником та проживає у квартирі АДРЕСА_2 ,та є споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання.

Виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у вищевказаному будинку до 01 травня 2018 року було ПАТ «Київенерго».

З 01 травня 2018 року ПАТ «Київенерго» припинило діяльність у сфері теплопостачання, про що було повідомлено на офіційному сайті ПАТ «Київенерго» та у газеті «Хрещатик» від 04 травня 2018 року № 48 (5099) про припинення дії пропозиції (публічної оферти) мешканцям житлових будинків м. Києва щодо укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню.

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держави адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води.

КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

На підтвердження надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинок по АДРЕСА_3 позивачем надано Акт прийняття теплового вузла обліку, Акти готовності вузла комерційного обліку споживача до роботи, корінці нарядів про включення та відключення будинку, відомості спожитої теплової енергії. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем.

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18, відповідно до яких ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до споживачів з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями) як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів), а також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством Додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень, в тому числі визначені рішеннями суду. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг) право вимоги яких відступається за цим договором зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору.

Відповідно до додатку № 1 і № 2 до договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги відносно ОСОБА_1 по стягненню заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 14 150,96 грн., та заборгованості за послуги гарячого водопостачання в розмірі 17 203,97 грн. (а.с. 13-14).

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Підключення будинку до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цієї ж статті Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Як вбачається з деталізованого розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою споживача АДРЕСА_1 , внаслідок несплати ОСОБА_1 за надані послуги , у перірод з 01 липня 2015 року по 01 травня 2018 року утворилась заборгованість: за послуги з централізованого опалення в розмірі 14 150,96 грн., та заборгованості за послуги гарячого водопостачання в розмірі 17 203,97 грн. Станом на час звернення позивача з даним позовом до суду заборгованість погашена не була.

На думку колегії суддів, наданий розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості, оскільки складений та підписаний уповноваженою особою КП «Київтеплоенерго», містить дані щодо номеру особового рахунку, особистих даних споживача; вихідні дані щодо розміру опалювальної площі - 48, 3 кв.м., яка співпадає з даними правовстановлюючого документу відповідача на квартиру ( договору купівлі-продажу від 03.01.2001 року); чинні тарифи на послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, нормативний обсяг споживання гарячої води; фактичний обсяг споживання теплової енергії щомісячно в опалювальний сезон; суми щомісячних нарахувань за надані послуги ( а.с. 77-78).

Також вищевказані суми заборгованості зазначені у рахунку-повідомленні станом на 01.11.2018 року, що було надіслано ОСОБА_1 для сплати ( а.с. 76).

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача про недоведеність суми заборгованості колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вищевказаний розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, не надано будь-яких доказів про сплату послуг за спожиті нею послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.07.2015 року по 01.05.2018 року на користь ПАТ «Київенерго».

Разом з тим, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права щодо перебігу та наслідків спливу строків позовної давності.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зміни, внесені до прикінцевих та перехідних положень ЦК України, набули чинності з 02.04.2020 року.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. № 211 на всій території України було установлено карантин з 12 березня 2020 р., який в подальшому продовжено відповідними постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦПК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року).

Отже зобов`язання відповідача з оплати наданих послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води виникали щомісячно.

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630). Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць.

Отже, якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що про порушення свого права позивач КП «Київтеплоенерго» дізнався лише після укладення договору про відступлення права вимоги №602-18 від 11.10.2018 року - не відповідає нормам матеріального права, оскільки заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Таким чином, перебіг строку позовної давності щодо щомісячних платежів обчислюється за кожним платежем окремо, оскільки з 21 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

З даним позовом позивач звернувся до суду 27 квітня 2021 року, однак враховуючи, що пунктом 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, тому наслідки спливу позовної давності слід застосувати лише до платежів, трирічний строк щодо прострочення яких вже сплив до 02 квітня 2020 року.

Враховуючи викладене, трирічний строк позовної давності сплив щодо щомісячних платежів, строк сплати яких настав у період з 01 липня 2015 року по 01 квітня 2017 року, а тому , враховуючи заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, у задоволенні позовних вимог КП «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованості за вказаний період слід відмовити.

Відповідно трирічний строк позовної давності до щомісячних платежів, строк сплати яких припадає на період після 01 квітня 2017 року - не сплив, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з березня 2017 року по квітень 2018 року на суму 10 760 грн. 33 коп. та заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з березня 2017 року по березень 2018 року в сумі 6117 грн. 96 коп.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду в оскаржуваній частині та ухвалення у цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України встановлено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду позову майнового характеру юридичною особою ставка судового збору становить

1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що позивачем при поданні даного позову до суду судовий збір було сплачено за мінімальною ставкою - 2270 грн., то не зважаючи на зменшення загального розміру позовних вимог, що підлягають задоволенню судом, відшкодуванню позивачу підлягає судовий збір у вказаному розмірі. Оскільки оскаржуваним рішенням суду суму судового збору вже стягнуто з відповідача на користь позивача, то підстав для перерозподілу судових витрат та зміни рішення суду в цій частині колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 14 150 грн. 96 коп. та заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17 203 грн. 97 коп.

Прийняти в цій частині постанову, якою позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 14 150 грн. 96 коп. та заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17 203 грн. 97 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з березня 2017 року по квітень 2018 року на суму 10 760 (десять тисяч сімсот шістдесят) грн. 33 коп. та заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з березня 2017 року по березень 2018 року в сумі 6117 (шість тисяч сто сімнадцять) грн. 96 коп.

В іншій частині зазначених позовних вимог - відмовити.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Комунальне підприємстве виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», місцезнаходження: м. Київ, площа І. Франка, 5, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 22 серпня 2022 року

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.