Справа № 587/2614/21
24 серпня 2022 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Губарь Ю.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Глухівської міської ради про визначення місця проживання дитини, позбавлення батьківських прав, стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.
Представник позивача звернулася до суду з уточненою позовною заявою від 03 лютого 2022 року мотивуючи її тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. На даний час дитина проживає з матір*ю ОСОБА_1 , батько ОСОБА_2 , не виконує жодного з покладених на нього обов*язків, взагалі не цікавиться долею дитини, не відвідує її за місцем проживання чи навчання. Жодної участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, визначити місце проживання дитини з матір*ю та стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів
Представник позивача в судове засідання не з*явилась, від неї надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала повністю. Не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з*явився, хоч належним чином була повідомлений про час розгляду справи в суді, як викликами за місцем реєстрації, так і був повідомлений через оголошення на офіційному сайті суду «Судова влада України»
Представник третьої особи до суду не з*явився, направивши письмову заяву в якій зазначив, що є всі законні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4 .
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 169, 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.
В суді встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.9).
На даний час дитина проживає разом з матір*ю з 27.12.2017 року за адресою АДРЕСА_1 .( а.с.24-25).
Згідно рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області № 576/1375/16-ц від 29.09.2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 700 грн.( а.с.10)
Відповідно до рішення Сумського районного суду Сумської області № 587/1183/17 від 30.05.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано ( а.с.12).
Згідно рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області № 576/2112/17 від 19.12.2017 року змінено спосіб стягнення аліментів і з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини( а.с.13)
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за в/л 576/2112/17 від 19.01.2018 р. відповідач ОСОБА_2 має заборгованість у сумі 88 013, 75 грн.( а.с.17).
Згідно довідки філії Глухівського навчально-виховного комплексу: дошкільного навчального закладу-загальноосвітня школа І ступеня № 5 ОСОБА_3 , 2015 року народження є вихованкою закладу дошкільної освіти філії Глухівський НВК:ДНЗ-ЗОШ І ступеня № 5 Глухівської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 6 Глухівської міської ради Сумської області , її батько ОСОБА_2 не опікується донькою та не приймає участі у житті дитини ( а.с.23)
Суд наголошує, що згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.
Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 рішення у справі «Мамчур проти України»).
Вирішуючи питання про визначення місця проживання неповнолітньої дитини суд буде керуватись її «якнайкращими інтересами»
Отже, статтями 141, 155 Сімейного кодексу України (далі СК) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно зі статтею 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Відповідно до статті 161 СК, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
В даних правовідносинах суд звертає увагу на ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема батько дитини її життям не цікавиться, участі у вихованні не приймає.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з положеннями ст.11 Закону сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст.12 Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Згідно з положеннями ч.ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Батьки зобов`язані поважати дитину.
Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно з ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст.. 164 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
У пунктах 15, 16, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 від 12.07.2022 року наданого виконавчим комітетом Глухівської міської ради Сумської області , з метою забезпечення прав дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, враховуючи стан психологічного благополуччя дитини, виконавчий комітет Глухівської міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи, виходячи з необхідності забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визначення місця проживання дитини з позивачкою.
Враховуючи відсутність протягом тривалого часу з боку батька ОСОБА_2 піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі необхідно позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , що відповідає інтересам дитини.
Відповідно до розрахунку розміру неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 23.06.2016 по 24.08.2022 року складає 1270624,80 грн.,
Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".
Згідно роз`яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Відповідач є працездатною особою, доказів щодо поважності причин, з яких не сплачував аліменти державному виконавцю надано не було, тривалий час ухиляється від виконання рішення суду, питання про зменшення їх розміру не заявляв, що свідчить про наявність вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментах.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %.
За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем.
Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Статтею 20 СК України встановлено, що до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.
Згідно зі ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Наданий позивачем розрахунок пені відповідачем не спростовується, не довіряти йому у суду підстав немає, доказів які б спростували твердження позивача про наявність заборгованості по сплаті аліментів відповідачем не надано. Судом не встановлено обставин, які б об`єктивно перешкоджали відповідачу сплачувати своєчасно аліменти на утримання дітей. Відповідач є особою працездатного віку, відомості про незадовільний стан здоров*я або інші обставини, які б могли вплинути на можливість відповідача сплачувати аліменти у матеріалах справи відсутні.
За таких обставин судом виявлено порушене право позивача з отримання аліментів на утримання малолітньої дитину, яке підлягає захисту. Вказане є підставою для стягнення з відповідача (боржника) пені за прострочення сплати аліментів на дитину.
Враховуючи положення ст. 196 СК України, з урахуванням передбаченого законом обмеження розміру стягуваної пені ста відсотками розміру заборгованості, за період з 23 червня 2016 року по 24 серпня 2022 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пеня за несплату аліментів у розмірі 108 297, 75 гривень .
Враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду , судовий збір в розмірі 908 гривень на користь держави підлягає стягненню з відповідача. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1816 гривень повернення судового збору.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 18, 81, 89, 263 - 265 ЦПК України, 150, 155 164 , СК України,
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м.Глухів, Сумської області, Україна, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Глухову Глухівського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 22 грудня 2015 року, актовий запис № 315.
Встановити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м.Глухів, Сумської області разом з матір*ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( іпн НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( іпн НОМЕР_3 ) пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 108 297 гривень 75 копійок за період несплати аліментів з 23 червня 2016 року по 24 серпня 2022 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 816 гривень повернення судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 - 908 гривень судового збору в доход держави.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко