Справа № 392/584/22
Провадження № 2/392/426/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі:

Головуючої - судді Кавун Т.В.,

при секретарі Стець Т.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Мала Виска справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

21.06.2022 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого він позичив відповідачу грошові кошти в сумі 16000 гривень, про що була складена розписка від 01.07.2021 року та зобов`язався в усній формі повернути зазначену суму до жовтня місяця 2021 року. Однак, відповідач свої зобов`язання, щодо повернення коштів не виконав. Тому, просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість у розмірі 16000 гривень, а також понесені судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 992, 40 гривень, професійної правничої допомоги в сумі 2000, 00 гривень.

Позивач в судове засідання не з`явився, представником подано заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі письмової розписки, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав у ОСОБА_1 позику у розмірі 16000 гривень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Оскільки відповідач визнав пред`явлений до нього позов, між сторонами було укладено договір позики у вигляді письмової розписки, тому суд вважає за необхідне позов задовільнити.

Враховуючи приписи статтей 133, 137 ЦПК України та додані на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу докази, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача понесених судових витрат підлягає задоволенню.

Керуючись, ст. ст. 200, 258, 259, 263, 265, 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 16 000 гривень.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 496, 20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого судового збору, тобто в сумі 496, 20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000, 00 гривень.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.В. Кавун