Справа № 463/9114/20 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/811/2608/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: О.М. Ванівського, О.Я. Мельничук

при секретарі: К.О. Ждан

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Мелька Вадима Володимировича на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2021 року у справі за скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Мелька Вадима Володимировича на дії Личаківського відділу виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), заітересована особа Публічне акціонерне товариство «Себ Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» про зняття арешту та виключення відомостей про боржника, -

в с т а н о в и в:

28.09.2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мелько В.В. звернувся до суду зі скаргою на дії Личаківського відділу виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), в якій просив зняти арешт, накладений постановою про арешт майна та заборону відчуження від 25.02.2014 року у ВП № 38130543, та виключити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників у межах зазначеного виконавчого провадження.

Скаргу обгрунтовував тим, що відповідно до інформаційної довідки з реєстру виконавчих проваджень про ВП № 38130543 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1 , а також рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Підставою для внесення відповідних відомостей про обтяження є постанова Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про арешт майна боржника у ВП 38130543 від 25.02.2014 року та постанова про арешт майна боржника шляхом звернення стягнення на майно та кошти боржника у цьому ж провадженні від 26.05.2014 року. 17.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Личаківського відділу виконавчої служби з вимогою зняти накладений 25.02.2014 року арешт на нерухоме майно та заборону його відчуження та арешт коштів боржника, накладений 26.05.2014 року, однак йому було відмовлено у задоволенні такої. Як вбачається з відповіді Личаківського відділу виконавчої служби від 24.02.2020 року, на виконанні відділу виконавчої служби перебувало виконавче провадження № 38130543 з примусового виконання виконавчого листа № 2-з4526, виданого 05.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованості в розмірі 840 676 грн. 32 коп., однак 16.04.2014 року державним виконавцем на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, що діяла на момент прийняття рішення, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та скеровано для подальшого виконання у Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за місцем праці боржника. Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження надійшло у Франківський ВДВС та зареєстроване у системі за № 44618295, стан його - «відмовлено у відкритті виконавчого провадження», однак на адресу Личаківського ВДВС зазначене вище виконавче провадження не надходило (не поверталося). Вважає, що відсутність відкритого виконавчого провадження є підставою для скасування державним виконавцем арештів, накладених на майно ОСОБА_1 . Вважає дії державного виконавця щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 протиправними та такими, що не відповідають вимогам закону.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Мелько Вадима Володимировича на дії Личаківського відділу виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), заітересована особа Публічне акціонерне товариство «Себ Банк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» про зняття арешту та виключення відомостей про боржника відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає її незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що відсутність відкритого виконавчого провадження тягне за собою неправомірність існування накладених арештів на майно ОСОБА_1 . Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції №512/5 державний виконавець Франківського ВДВС, завершуючи виконавче провадження, в ході виконання якого було накладено арешт на все майно боржника, та направляючи виконавчий лист за належністю до Личаківського відділу державної виконавчої служби, не міг зняти накладений арешт на все майно позивача. Разом з тим, арешт з майна боржника підлягав зняттю Личаківським ВДВС. Враховуючи, що виконавчою службою було знищено виконавче провадження, в межах якого накладено арешти на майно скаржника, без застосування передбачених законом наслідків завершення такого виконавчого провадження, належним способом захисту порушеного права скаржник вважає зняття арештів з майна ОСОБА_1 , накладеного постановами про арешт майна та заборони відчуження у ВП №38130543, відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Відмова щодо зняття арешту є порушенням вимог законодавства, що позбавляє скаржника можливості вчиняти дії щодо належного йому майна, вільно розпоряджатися ним, що суперечить принципу верховенства права.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

У засідання суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Мелько В.В. скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представник апелянта ,перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та піших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документ до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників,скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення,а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час прийняття рішення, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік підстав для зняття арешту усього майна (коштів) боржника або його частини, згідно якої такими підставами є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з реєстру виконавчих проваджень про ВП № 38130543 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містяться відомості про арешт всього нерухомого майна ОСОБА_1 , а також рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (а.с.12-13).

Підставами внесення даних обтяжень зазначено постанову Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про арешт майна боржника у ВП 38130543 від 25.02.2014 року та постанову про арешт майна боржника, шляхом звернення стягнення на майно та кошти боржника у цьому ж ВП від 26.05.2014 року.

Згідно листа начальника Личаківського відділу виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) № 10901 від 24.05.2020 року (а.с.19), на виконанні у Личаківському відділу державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження № 38130543 з примусового виконання виконавчого листа № 2-з4526, виданого 05.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованості в розмірі 840 676 грн. 32 коп. 16.04.2014 року державним виконавцем на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, що діяла на час прийняття рішення, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та скеровано для подальшого виконання у Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за місцем праці боржника. Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження надійшло у Франківський ВДВС та зареєстроване у системі за № 44618295, стан даного виконавчого провадження - «відмовлено у відкритті виконавчого провадження», однак на адресу Личаківського ВДВС таке не надходило (не поверталося).

Як вбачається з листа в.о. начальника Франківського відділу виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) № 96919 від 21.08.2020 року, виконавче провадження № 44618295 знищено у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець Личаківського ВДВС у межах наданих повноважень та у відповідності до положень ч.1 ст.50 Закону України «По виконавче провадження» в редакції закону, який діяв на час прийняття рішення, не вправі був виносити постанову про скасування арешту, накладеного в межах виконавчого провадження, виходячи з того, що виконавче провадження ним було закінчено у зв`язку з передачею для подальшого виконання у Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, оскільки статтею 50 Закону України «По виконавче провадження» вредакції, чинній на час вчинення державним виконавцем виконавчих дій у ВП 38130543, не передбачалося обов`язку державного виконавця у випадку повернення виконавчого документа стягувачеві, знімати арешти, накладені на майно боржника в ході здійснення виконавчих дій, що свідчить про дотримання державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» та відсутність підстав для задоволення скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на дії Личаківського відділу виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Крім того, доказів того, що рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованості в розмірі 840 676 грн. 32 коп., яке перебувало на примусовому виконанні (виконавчий лист № 2-з4526 від 05.11.2010 року) на даний час виконано, матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мелька Вадима Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: О.М. Ванівський

О.Я. Мельничук