Справа № 203/4278/21
Провадження № 2/204/892/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(з а о ч н е)

11 липня 2022 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лавриненко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2021 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якій прохає стягнути заборгованість за кредитним договором № DNU0G108661332 від 26 червня 2007 року, у розмірі 160064,37 доларів США, що за курсом НБУ від 06 вересня 2021 року складає 4308932 гривні 84 копійки, яка складається із заборгованості: за кредитом (тілом кредиту) 32659,78 доларів США, по відсоткам за користування кредитом 35238,38 доларів США, по комісії за користування кредитом 8153,60 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором 84012,61 доларів США (а. с. 1-4).

В обґрунтування позовних вимог вказав, що 26 червня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNU0G108661332 від 26 червня 2007 року. Згідно умов вказаного договору АТ КБ «Приватбанк» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 48020 доларів США на термін до 26 червня 2027 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та порядку,встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати відповідачем щомісячних платежів «для погашення заборгованості за кредитом», яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов`язання за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Натомість відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Тобто, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Внаслідок цього, станом на 06 вересня 2021 року, за ним утворилася заборгованість у розмірі 160064,37 доларів США, що за курсом НБУ від 06 вересня 2021 року складає 4308932 гривні 84 копійки, яка складається із заборгованості: за кредитом (тілом кредиту) 32659,78 доларів США, по відсоткам за користування кредитом 35238,38 доларів США, по комісії за користування кредитом 8153,60 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором 84012,61 доларів США, яку позивач прохає стягнути із ОСОБА_1 разом із судовими витратами у сумі 64633 гривні 99 копійок (а. с. 1-4).

17 грудня 2021 року дана справа надійшла на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю з Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (а. с. 40).

Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано термін на усунення недоліків (а. с. 43).

30 грудня 2021 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 22 грудня 2021 року, позивачем усунуто (а. с. 45-46).

Ухвалою суду від 14 січня 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 15 годину 40 хвилин 28 лютого 2022 року (а. с. 47), копія якої надіслана відповідачу за вихідним № 2038/22-вих/2/204/892/22 від 17 січня 2022 року (а. с. 48). 18 березня 2022 року на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» повернуто конверт, яким відповідачу направлялись позовна заява з додатками та копія ухвали про відкриття провадження (а. с. 51).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві прохав про розгляд справи за його відсутності (а. с. 3 на звороті), не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення на офіційному сайті «Судова влада» оголошення про його виклик (а. с. 59), про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення.

Судом встановлено, що 26 червня 2007 року між АТ «КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № DNU0G108661332 від 26 червня 2007 року (а. с. 10-11).

Відповідно до умов п. 7.1 вказаного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівки через касу на строк з 26 червня 2007 року по 26 червня 2027 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 48020 доларів США на купівлю двокімнатної квартири у розмірі 39200 доларів США, а також у розмірі 8820 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, перед бачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за наданні фінансового інструментів у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. Періодом сплати вважається період з «21» по «28» число кожного місяця.

Погашення заборгованості за цим договором здійснюється щомісячно у період сплати, позичальник повинен надавати банку кошти у сумі не менше 514,59 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди , комісії.

Відповідно до ордеру розпорядження № DNU0G108661332 від 26 червня 2007 року (а. с. 12) позивачем надано ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 39200 доларів США.

27 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до кредитного договору № DNU0G108661332 від 26 червня 2007 року (а. с. 13 та на звороті).

Відповідно до умов п. 1 вказаної угоди, сторони домовилися зменшити суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту та на дату підписання цієї угоди на 12288,50 доларів США , а саме: відсотки у розмірі 0 доларів США, комісії, у розмірі 0 доларів США, пеня у розмірі 12288,50 доларів США.

Пунктом 2 вказаної угоди визначено, що у разі порушення позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в графіку погашення кредиту понад 31 день, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 12288,50 доларів США.

Крім того, сторони погодили вказати та викласти п. 7.1 у відповідності діючого договору позичальника: «Банк зобов`язується надати «Позичальникові» грошові кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк по 26-06-2027 року включно (надалі за текстом Договору «Строк кредитування»), у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 60279,48 доларів США на наступні цілі: 39200 доларів США придбання житла, а також у розмірі 21079,48 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків з 27-08-2012 року у розмірі 10,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної комісії в розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту, відповідно до п. 3.11 даного Договору. Періодом сплати вважати період з «21» по «28» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: погашення кредиту провадиться в строки відповідно до Графіка погашення кредиту (додаток № 1 (а. с. 14-15 та на звороті)».

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Вимогами ч. 2 ст. 207 ЦК України, визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

На підтвердження того, що між банком і відповідачем було укладено кредитний договір, позивачем надано в якості письмового доказу кредитний договір № DNU0G108661332 від 26 червня 2007 року (а. с. 10-11 та на звороті), який підписаний представником банку та від імені ОСОБА_1 26 червня 2007 року та додаткову угоду від 27 серпня 2012 року до кредитного договору № DNU0G108661332 від 26 червня 2007 року (а. с. 13-15 та на звороті).

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав грошові кошти у розмірі обумовленому кредитним договором, підтвердженням чого є ордер розпорядження від 26 червня 2007 року (а. с. 12), скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 06 вересня 2021 року, за відповідачем перед позивачем утворилася заборгованість у сумі 160064,37 доларів США, що за курсом НБУ від 06 вересня 2021 року (а. с. 9 та на звороті) складає 4308932 гривні 84 копійки, яка складається із заборгованості: за кредитом (тілом кредиту) 32659,78 доларів США, по відсоткам за користування кредитом 35238,38 доларів США, по комісії за користування кредитом 8153,60 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором 84012,61 доларів США (а. с. 5-8).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит.

Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому, Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Велика Палата ВС своїй постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16, дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Отже, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Таким чином, наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у валюті, визначеній кредитним договором - долар США.

Згідно з роз`ясненнями наданими у пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, відповідно до частини першої статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв`язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі та на умовах, визначених договором, однак прострочив погашення поточних платежів за договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд доходить висновку, що право позивача на повернення його власності кредитних коштів, сплати відсотків, нарахованих за час користування ним та інших платежів у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , реалізував це право, звернувшись до суду. Натомість, відповідач жодних заперечень на предмет позову до суду не надав.

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги підтверджені належними, допустимими, чіткими та достатніми доказами, які узгоджуються між собою та доповнюють один одного, що узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про що зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» та можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», про що зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України».

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню та із ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «Приватбанк» на підставі кредитного договору № DNU0G108661332 від 26 червня 2007 року підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 160064,37 доларів США, що за курсом НБУ від 06 вересня 2021 року складає 4308932 гривні 84 копійки, яка складається із заборгованості: за кредитом (тілом кредиту) 32659,78 доларів США, по відсоткам за користування кредитом 35238,38 доларів США, по комісії за користування кредитом 8153,60 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором 84012,61 доларів США.

Понесені позивачем судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 289, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNU0G108661332 від 26 червня 2007 року, яка склалася станом на 06 вересня 2021 року, у сумі 160064 (сто шістдесят тисяч шістдесят чотири) долари США 37 (тридцять сім) центів, що за курсом НБУ від 06 вересня 2021 року складає 4308932 (чотири мільйони триста вісім тисяч дев`ятсот тридцять дві) гривні 84 (вісімдесят чотири) копійки, яка складається із заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у сумі 32659 (тридцять дві тисячі шістсот п`ятдесят дев`ять) доларів США 78 (сімдесят вісім) центів, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 35238 (тридцять п`ять тисяч двісті тридцять вісім) доларів США 38 (тридцять вісім) центів, заборгованості по комісії за користування кредитом 8153 (вісім тисяч сто п`ятдесят три) долари США 60 центів та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором 84012 (вісімдесят чотири тисячі дванадцять) доларів США 61 цент.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору в сумі у сумі 64633 (шістдесят чотири тисячі шістсот тридцять три) гривні 99 (дев`яносто дев`ять) копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його підписання або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його підписання або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача протягом двадцяти днів зо дня отримання ним копії рішення.

Суддя А.І. Приваліхіна