печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8553/22-ц
16 серпня 2022 року Печерський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Бусик О.Л.
при секретарі судових засідань - Трубінській І.С.
учасники справи:
відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про стягнення страхового відшкодування, пені та інфляційних втрат, -
17 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» (далі - ТДВ «СК «Київ Ре») про стягнення страхового відшкодування.
В обґрунтування позову позивач зазначала, що 09 липня 2019 року в м. Києві на вул. Кільцева дорога, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої з вини ОСОБА_2 , що керував автомобілем марки Деу Ланос, номерний знак НОМЕР_1 , було пошкоджено автомобіль позивача марки Хюндай Акцент, номерний знак НОМЕР_2 .
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ТДВ «СК «Київ-Ре» згідно полісу №АО/0527191 терміном дії з 26 лютого 2019 року до 25 лютого 2020 року.
11 липня 2019 року позивач повідомила відповідача про настання ДТП та подала заяву про виплату страхового відшкодування, однак відповідач не направив свого представника для здійснення огляду автомобіля.
Відповідно до полісу №АО/0527191 ліміт відповідальності відповідача за шкоду завдану майнускладає 100 000 грн, франчиза - 0 грн.
Згідно з пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування.
09 жовтня 2019 року сплило 90 діб з дня подання позивачем заяви до ТДВ «СК «Київ Ре» про отримання страхового відшкодування, однак позивач відшкодування від відповідача не отримала, що є підставою для стягнення з нього пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних.
Станом на дату складання позову, відповідач страхове відшкодування не виплатив. Оскільки заява позивача про виплату страхового відшкодування була надіслана відповідачу 11 липня 2019 року, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 4018,95 грн та три проценти річних в сумі 2334,21 грн.
Таким чином, позивач не може отримати страхове відшкодування в позасудовому порядку через несумлінні дії та бездіяльність відповідача.
До позовної заяви позивач подала розрахунок витрат за надання професійної правничої допомоги на суму 9000 грн.
Ухвалою судді від 23 лютого 2022 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Відзив від відповідача не надійшов.
Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У встановлений судом строк відповідачі відзив на позовну заяву не подали, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.
Суд установив, що ОСОБА_2 09.07.2019 в м. Києві по Кільцевій дорозі, 1, керуючи автомобілем «Деу», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем марки «Хюндай», номерний знак НОМЕР_3 , який рухався в попутньому напрямку. В результаті ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Тобто, ОСОБА_2 порушив п.п. 11.1, 13.1 ПДР України, чим вчинив дії, передбачені ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Деу Ланос», номерний знак НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ «СК «Київ РЕ».
Відповідно до матеріалів справи, згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку №106-08-19 від 01 серпня 2019 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Хюндай Акцент», номерний знак НОМЕР_3 , склала 24 412,03 грн. Вартість проведення оцінки становила 1500 грн.
11 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.
Відповіді відповідач не надав.
Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу у визначений ч.2 ст.16 ЦК України спосіб, зокрема, шляхом відшкодування майнової та немайнової (моральної) шкоди.
Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, що містяться впостановах Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 31 березня 1995року №4. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
При цьому, обов`язок доказування наявності чи відсутності вини заподіювача в спричиненні шкоди покладається на відповідача, в той час, коли позивач повинен довести наявність такої шкоди та її розмір.
Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) особами, відповідальність яких застрахована є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.
Оскільки цивільна відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок ДТП є відповідач.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Розмір збитків, що завдані ОСОБА_1 підтверджується звітом №106-08-19 від 01 серпня 2019 року.
Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.
Згідно п. 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Пунктом 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,) заяву про страхове відшкодування.
11 липня 2019 року позивач звернулася до ТДВ «СК «Київ РЕ» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте відповідач не надав позивачу відповіді та не сплатив страхове відшкодування.
Відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до полісу №АО/0527191 ліміт відповідальності відповідача за шкоду завдану майнускладає 100 000 грн, франчиза - 0 грн.
Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний на умовах договору страхування при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Ураховуючи те, що 11 липня 2019 року позивач звернулася до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, до якої додала документи, що підтверджують розмір збитку, а відповідач не прийняв відповіде рішення щодо виплати страхового відшкодування або відмови від її виплати, наявні підстави для застосування статті 625 ЦК України щодо врахування інфляційних втрат та трьох процентів річних.
Згідно з розрахунком, наданим позивачем розмір інфляційних втрат складає 4018,95 грн, три проценти річних - 2334,21 грн.
Згідно з пунктом 36.5 Закону № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ураховуючи те, що позивач здійснила усі дії та надала відповідні документи, передбаченні чинним законодавством на підтвердження настання страхового випадку та витрат відновлюваного ремонту транспортного засобу, слід дійти висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування, інфляційних втрат та пені.
Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Так, згідно з квитанцією №1150 від 29 липня 2019 року вартість звіту №106-08-19 по визначенню матеріального збитку становить 1500 грн.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на підготовку звіту щодо розміру збитків за пошкоджений автомобіль позивача.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (пункт 2 частини першої статті 133 ЦПК України).
Згідно з частиною шостою статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За правилами ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Так, позивач надала суду договір №07-2020 від 01 липня 2020 року про надання правової допомоги, акт про надання правової допомоги за договором №07-2020 від 01 липня 2020 року на суму 9 000 грн, а саме: надання усної юридичної консультації в сумі 1000 грн, ознайомлення з матеріалами справив сумі 2 000 грн, підготовка позовної заяви в сумі 6 000 грн та квитанцію до прибуткового касового ордеру про сплату за послуги адвоката на суму 9000 грн від 01 липня 2020 року.
Таким чином, розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що до стягнення підлягають сплачені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, в сумі 9000 грн.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн.
Керуючись ст.ст. 1, 6, 22, 29, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, ст. ст. 15, 16. 526. 625, 1166, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст.12,1318,82,133, 139, 141,263-265,267,273,274,280,354,355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» про стягнення страхового відшкодування, пені та інфляційних втрат - задовольнити.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в розмірі 992,40 гривень та 9000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення позивачем може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» (вул. Анрі Барбюса, 13б, м.Київ, 03680, ).

Повний текст судового рішення складено 23 серпня 2022 року.

Суддя О.Л. Бусик