Справа № 204/6252/22
Провадження № 2-з/204/155/22 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2022 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Самсонова В.В., ознайомившись з заявою представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 204/6252/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2022 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про зобов`язання вчинити певні дії. З позовною заявою до суду надійшла заява представника позивачки про забезпечення зазначеного позову.

В заяві про забезпечення позову представник позивачки просить вжити заходів забезпечення позову передбачених п. 1, ч. 1, ст. 150 ЦПК України, та забезпечити позов шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, на майно, а саме: будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який і є предметом іпотеки. В обґрунтування заяви зазначив, що у власності позичальника яким є ОСОБА_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 за вищевказаним кредитним договором наявний будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який і є предметом іпотеки. Це є її єдине житло та майно. Отже в даному випадку існує гостра необхідність у забезпеченні позову шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, оскільки якщо це не зробити, то в подальшому майно позивачки може бути реалізовано відповідачем. Складнощі в поновленні прав позивачки, якщо не вжити заходи забезпечення позову, полягають в наступному: якщо майно буде реалізовано, буде дуже складно повертати це майно назад, оскільки потрібно буде ініціювати для цього судові процеси і це значні витрати часу, грошових коштів, здоров`я. Також буде складно повертати майно на яке плануються звернення стягнення, потрібно буде подавати відповідний позов оскільки повернення виконання за заявою неможливе так як виконується не судовий виконавчий документ.

Позовна заява разом з заявою про забезпечення позову передані судді Самсоновій В.В. 22 серпня 2022 року цивільною канцелярією суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні рішення.

При цьому, відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Згідно із п. 4 цієї ж Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно же з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані же представником позивачки докази, враховуючи характер і зміст заявлених позовних вимог, не підтверджують тієї обставини, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а вказані ним обставини ґрунтуються лише на його припущеннях, а доказів на їх підтвердження суду не представлено. Так, представником позивачки не надано доказів, що будинок за адресою АДРЕСА_2 передано в іпотеку, та не надано доказів на підтвердження того, що відповідач має намір здійснити відчуження вказаного майна.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити представникові позивачки в задоволенні його заяви про забезпечення даного позову.

На підставі викладеного, керуючись п. п. 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. ст. 12, 76-81, 149, 150, 152, 153, 247, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 204/6252/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день складення її повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Самсонова