Провадження № 2/742/238/22
Єдиний унікальний № 742/4279/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Ільченка О.І., секретаря судових засідань Голушко Н.А., за участю сторін: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представників сторін - адвокатів: Дуденок О.О., Зибінської Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулося до суду із даним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь моральну шкоду в розмірі 200 000 грн. за вчинення кримінального правопорушення №0000319 та судові витрати на правову допомогу.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що вона є потерпілою у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 000319 від 09.03.2018 по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Досудове слідство та судовий розгляд справи відбувався без її участі, так як вона після отриманих травм в результаті ДТП перебувала на лікуванні. Висновок судово-медичного експерта про те, що ОСОБА_1 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження був передчасним, так як в результаті ДТП вона отримала інвалідність. До теперішнього часу вона так і не відновила свій стан здоров`я та потребує постійного лікування та операції по заміні суглоба, вартість роботи лікарів та протезу коштує понад 100 000 грн. Обвинувачена ОСОБА_3 обіцяла оплачувати її витрати на реабілітацію по відновленню здоров`я, проте обіцянки так і не виконала. Шкода її здоров`ю внаслідок ДТП не усунута та збитки їй не відшкодовані (ні матеріальні ані моральні), в зв`язку з чим нею і подано відповідний позов.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10.11.2021 було відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, яку ухвалою суду від 10.11.2021 було задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_3 в межах заявлених вимог.

05.01.2022 представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Зибінською Г.В. було подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_1 , оскільки позивачка шляхом подачі позову про стягнення моральної шкоди фактично намагається отримати кошти на лікування від відповідачки, обійшовши таким чином співпрацю зі страховою компанією. Так як ДТП, яка трапилася за участю транспортного засобу CHEVROLET AVEO, д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , цивільно-правова відповідальність якої на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в HACK „ОРАНТА (поліс № АК/4055744). Ліміт відповідальності за яким передбачено в межах двохсот тисяч гривень на одного потерпілого за шкоду життю і здоров`ю.

12.01.2022 представник позивача - адвокат Дуденок О.О. подала до суду заяву про залучення у справі співвідповідача ПАТ «НАСК «Оранта», у зв`язку з чим, також було подано заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.01.2022 залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в якості співвідповідача Публічне акціонерне товариство Національну акціонерну страхову компанію «Оранта», в зв`язку з чим відкладено підготовче засідання по заній справі.

27.01.2022 на адресу суду від представника ПАТ «НАСК «Оранта» надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн просить відмовити у повному обсязі, оскільки позивач, як особа, яка має право на виплату страхового відшкодування, не звертався до ПАТ «ПАСК «ОРАНТА» із заявою про виплату страхового відшкодування протягом 3 років, (ДТП трапилося 09.03.2018), що є підставою для відмови Відповідача у виплаті такого відшкодування відповідно до п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тобто, відсутнє звернення останньої щодо компенсації витрат на лікування, і такі строки пропущено без поважних причин. Докази протилежного відсутні.

16.02.2022 представник позивача адвокат Дуденок О.О. подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, шляхом виключення співвідповідача ПАТ «НАСК «Оранта» та підтримання вимог первинної позовної заяви, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16.02.2022 клопотання представника позивача - адвоката Дуденок Оксани Олександрівни про виключення з кола відповідачів ПАТ «НАСК «Оранта» - задоволено. Закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31.05.2022 відкладено розгляд даної справи на 11.08.2022 та вподальшому до 29.08.2022.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги заявлені при первинному позові підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені в такому.

Відповідач і її представник у судовому засідання проти повного задоволення позову заперечували, оскільки стороню позивача не доведено, що ОСОБА_1 отримала інвалідність саме в результаті ДТП, тому просять зменшити розмір моральної шкоди до 5 000,00 грн.

Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про часткову обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Частиня 3 статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч.ч.1-4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ч.1 ст.89 ЦПК України).

Згідно ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 липня 2021 року вбачається, що кримінальне провадження № 0000319 від 09.03.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК Україниі закрито. Звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 до обвинуваченої ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду. Цивільний позов прокурора до обвинуваченої ОСОБА_5 про стягнення витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення - залишити без розгляду (а.с.3-6).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року залишено без змін ухвалу Прилуцького міськрайонного суду від 20 липня 2021 року.

У відповідності до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Зі змісту ухвали суду від 20 липня 2021 року також вбачається, що 08.03.2018 близько 15 год 30 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки СНЕVROLЕТ АVЕО, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись проїзною частиною автодороги Чернігів - Ніжин - Прилуки - Пирятин в бік м.Пирятина, поблизу смт. Линовиця Прилуцького району Чернігівської області порушила вимоги п.2.3 б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України. Під час дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки CHEVROLET AVEO - ОСОБА_1 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої вертлюгової впадини, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 98 від 27.03.2018 року відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я більше 21 дня.

Відповідно до форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями з датою заповнення 24.02.2021 вбачається, що ОСОБА_1 , являється інвалідом 3 групи , причина інвалідності -

загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, потребує реконструктивної хірургії ендопротезування суглоба протягом року (а.с.7-10).

Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №875782, виданою 24.02.2021, підтверджується встановлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 3 групи інвалідності з 01.01.2021, причина інвалідності загальне захворювання з ураженням ОРА, інвалідність встановлено на строк до 01.03.2022. Їй протипоказана важка фізична праця (а.с.11).

Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №009635, виданою 12.05.2022, при повторному огляді, підтверджується встановлення ОСОБА_1 , 3 групи інвалідності з 01.03.2022, причина інвалідності загальне захворювання з ураженням ОРА, інвалідність встановлено на строк до 01.06.2023. Їй протипоказана важка фізична праця (а.с.77).

Згідно відомостей, наданих Прилуцькою ЦРЛ за № 54 від 21.05.2018 вбачається, що ОСОБА_1 , по історії хвороби № 1360 перебувала на стаціонарному лікуванні в даному закладі з 08.03.2018 по 25.04.2018. Сума лікування за вказаний період перебування складає 17381,51 грн. Кошти за відшкодування лікування перераховані ОСОБА_4 на відповідний розрахунковий рахунок, що підтверджується відповідною квитанцією № 76 від 27 липня 2018 (а.с.69).

На думку суду, вищенаведеними доказами безспірно підтверджується тяжкість травм, отриманих ОСОБА_1 внаслідок ДТП, що сталася 08.03.2018 з вини відповідача, з приводу отримання яких вона протягом тривалого часу проходила і стаціонарне, і амбулаторне лікування, завдання їй фізичної болі і страждань, завданих ушкодженням здоров`я.

З врахуванням травм, отриманих позивачем внаслідок ДТП 08.03.2018, винуватцем якої є відповідач ОСОБА_3 , суд погоджується з твердженням позивача про те, що внаслідок отриманих під час ДТП травм вона зазнала ушкодження здоров`я, що супроводжувалися перенесеними нею фізичним болем і стражданнями під час ДТП, нестерпним фізичним болем у нозі, в зв`язку з чим потребує постійного лікування та операції по заміні суглоба, вартість роботи лікарів та протезу коштує понад 100 000 грн.

Внаслідок ДТП та в результаті отриманих травм, позивач немає можливості повноцінно працювати, в достатній мірі матеріально себе забезпечувати, а ушкодження здоров`я, які вона отримала під час ДТП, не дають їй можливості фізично працювати, щоб матеріально забезпечувати свої потреби, вільно пересуватися, вести активний спосіб життя, що призводить до тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках та призводить до душевних переживань.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що після ДТП, яке сталося з вини відповідача, вона перенесла фізичний біль і страждання, переживає за фізичні незручності та відсутність матеріальних можливостей для лікування та заміни суглоба, для забезпечення матеріальних своїх потреб, відірваність від нормального активного способу життя, який існував у неї до ДТП, свідчать про обсяг тих душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням внаслідок ДТП її здоров`я.

Під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття вчинених стосовної неї протиправних дій, що досягло певного психологічного стану фізичних (відчуття фізичного болю) чи душевних (відчуття неспокою, хвилювання, дискомфорт тощо) страждань.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак і собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст.1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події. (ст. 263 ЦК), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від вини цієї особи. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Оскільки особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілої, а ОСОБА_3 , як володільцем джерела підвищеної небезпеки, на яку законом покладено обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили, не доведено належними та допустимими доказами, що потерпіла ОСОБА_1 передбачала, бажала чи свідомо допустила настання ДТП, суд вважає доведеним та обґрунтованим стягнення з відповідача на користь останньої коштів на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Під моральною шкодою, згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.95, слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Окрім того, на підставі ч.1 п.9 вищезазначеної постанови Пленуму ВСУ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Отже, врахувуючи в сукупності негативні наслідки, які настали для позивача, характер та обсяг фізичних страждань та душевних переживань, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, ступінь вини завдавача шкоди, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача коштів на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ДТП в розмірі 100 000 грн, як така, що відповідатиме принципам виваженості, розумності та справедливості.

Доводи відповідача та її представника про те, що моральну шкоду повинна відшкодувати страхова компанія не можуть братися до уваги, оскільки саме позивач вправі визначати особу, відповідальну за завдану їй моральну шкоду та розмір завданої їй моральної шкоди, надавши суду належні та допустимі докази, а такі докази стороною відповідача не спростовані.

Що стосується судових витрат, то суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту ст.58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою ст.62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Так, у відповідності до ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представник позивача - адвокат Дуденок О.О. надала суду договір про надання професійної правничої допомоги від 04.11.2021, ордер серії ЧН №103423 та розрахунок витрат робочого часу, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, що складається з: усні консульації клієнта - 0,3 година. Складання процесуальних документів (складання позовної заяви) - З години.

Загальна кількість витраченого робочого часу по справі: 3,3 годин (три години 20 хв.)

Розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 01.01.2021 дорівнює 6000,00 гривень.

Вартість наданих послуг згідно вимог пов`язаних з наданням правової допомоги складає: розмір 40 % мінімальної заробітної плати за 1 годину роботи= розмір мінімальної заробітної плати /100Х 40 = 6000 гривень/100 X 40=2400 гривень за 1 годину. Отже, вартість послуг пов`язаних з наданням правничої допомоги складає 7920,00 грн.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 12.02.2020 року у справі №673/1123/15-ц і від 02.12.2020 року у справі №742/2585/19, за надану професійну правничу допомогу у разу підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

На підставі ст.141 ЦПК України суд, враховує, що оскільки позов задоволено частково, то і судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.2,6,ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» при подачі цивільного позову у кримінальному проваджені позивачі звільняються від сплати судових витрат .

При цьому, враховуючи, що судом частково задоволено позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача коштів на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ДТП, і сума яка підлягає до стягнення становить 100 000 грн (а не як було заявлено позивачем 200 000 грн), що становить 50% від ціни позову, то на користь держави з відповідачки підлягає стягненню лише 1000,00 грн судового збору.

Зважаючи на те, що інтереси позивача здійснювалися адвокатом Дуденок О.О. на підставі договору про надання правничої допомоги від 04.11.2021 і сума витрат відповідно до наданого розрахунку на правничу допомогу адвоката становить 7920,00 грн, яка підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового кассового ордеру №б/н від 08.11.2021 є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, з часом та обсягом роботи витраченими адвокатом на виконання відповідних робіт, тому така підлягає до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.61, 127-128 КПК України, ст.ст.12, 81, 258-259, 263-265, 273,354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) про відшкодування моральних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , моральну шкоду за вчинення кримінального правопорушення №0000319 в розмірі 100 000 (сто тисяч ) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7920 (сім тисяч дев`ятсот двадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1000 (тисячу) грн 00к.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08.09.2022.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО