РІШЕННЯ

Іменем України

02.09.2022 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Мартьянова С.М.

при секретарі - Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі і виплату компенсації за вимушений прогул, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі і виплату компенсації за вимушений прогул.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликалася на, що вона з 2006 року працювала у відповідача на посаді медичної сестри.

Згідно наказу № 111-к від 20.07.2020р. позивач була переведена на посаду сестри медичної поліклінічного відділення № 2 з денним стаціонаром на час відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_2 з оплатою згідно штатного розкладу.

31 грудня 2021року позивача було ознайомлено з наказом №163-к від 28.12.2021 року «Про звільнення з роботи», згідно якого її звільнено з займаної посади з 31.12.2021 року у зв`язку з із закінченням строку трудового договору (вихід на роботу основного працівника) згідно п.2 ст. 36 КЗпП. України.

Своє звільнення з посади за закінченням строкового договору позивач вважає незаконним тому, що фактично під час її звільнення порушено процедуру та порядок звільнення, адже фактично працівник ОСОБА_2 на місці якого вона працювала, на роботу не виходила тому підстав для звільнення позивача за закінченням строкового договору не було адже строк трудового договору не сплив.

В даному випадку, позивач вважає, що закінчення строкового договору було в залежності від виходу на роботу працівника ОСОБА_2 .

Станом на день звернення до суду з позовом посада яку займала позивач є вільною та ніким не зайнятою, про що свідчить надуманість підстав її звільнення.

Крім того в день звільнення з позивачем не був проведений повний розрахунок, підприємство до цього часу не виплатило їй повністю розрахункові.

У зв`язку з вищевикладеним позивач і була змушена звернутися до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 28.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

27 травня 2022 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просив суд відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на наступні обставини.

Так, 20.11.2006 року позивача було прийнято на посаду дільничної медсестри у Львівський міський шкірдиспансер.

Згідно з заявою позивача від 17.07.2020 року, вона просила перевести її на посаду сестри медичної поліклінічного відділення №2 з денним стаціонаром на час відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_2

14.12.2021 року відповідач видав наказ №143-к «Про вихід на роботу після відпустки для догляду за дитиною», відповідно до якого ОСОБА_2 наказано приступити до роботи після відпустки по догляду за дитиною 03.01.2022 року. Наказ видано на підставі заяви ОСОБА_2 від. 14.12.2021 року.

У зв`язку з виходом основного працівника ОСОБА_2 на роботу, 28.12.2021 року видано наказ №163-к «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 »

31.12.2021 року позивач отримала копію наказу про звільнення та з нею було проведено повний розрахунок.

При звільненні позивачу було нараховано 19 103,85 грн., та після відрахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору виплачено 16769,37 грн.

Таким чином роботодавець припинив трудові відносини із позивачем у зв`язку з закінченням строкового трудового договору та повністю провів розрахунок при звільненні.

Ухвалою суду від 02.09.2022 року у задоволені клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено.

В судове засіданні позивач не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява в якій, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд проводити розгляд справи без участі позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, а також наявна заява в якій він заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що за заявою позивача від 17.07.2020 року, вона переведена на посаду сестри медичної поліклінічного відділення №2 з денним стаціонаром на час відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_2 (наказ №111-к від 20.07.2020 року).

01.07.2021 року позивач переміщена на посаду сестри медичної за строковим трудовим договором на період відсутності основного працівника в поліклінічне відділення №1 з денним стаціонаром (наказ №90/1-к від 29.06.2021 року), про що свідчить запис у трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Згідно Наказу КНП «ЛОР «ЛОШВД» №163-к від 28.12.2021 року «Про звільнення з роботи» ОСОБА_1 звільнено з займаної посади у зв`язку з закінченням строку трудового договору (вихід на роботу основного працівника) згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Бухгалтерією виплачено компенсацію за 54 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки та 27 календарних днів додаткової відпустки, що підтверджується копією розрахункового листа та копією банківської виписки від 30.12.2021 року.

Копію наказу про звільнення позивач отримала 31.12.2021 року про що свідчить її підпис на даному наказі.

Відповідно до п.2 та п. 3 ч.1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору.

Згідно ч. 1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно змісту ст.36 КЗпП України припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає заяви або іншого волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору ОСОБА_1 виявила, коли зверталася з заявою про переведення її на посаду сестри медичної поліклінічного відділення №2 з денним стаціонаром на час відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_2 з 07.08.2020 року. У цей же час вона виразила і волю на припинення такого контракту після закінчення строку, на який він був укладений.

Оскільки ОСОБА_1 перебувала на посаді сестри медичної поліклінічного відділення №2 з денним стаціонаром на час відпустки ОСОБА_2 по догляду за дитиною і до дня фактичного її виходу на роботу, про що зазначено в наказі про переведення позивача на посаду, для визначення законності звільнення має значення встановлення умов, за яких вона була звільнена.

В ході судового розгляду встановлено, що 14.12.2021 року видано наказ №143-к «Про вихід на роботу після відпустки для догляду за дитиною», відповідно до якого ОСОБА_2 наказано приступити до роботи після відпустки по догляду за дитиною 03.01.2022 року. Наказ видано на підставі заяви ОСОБА_2 від. 14.12.2021 року.

А тому дія трудового договору, укладеного з позивачем припинилась 31.12.2021 року, тобто в зв`язку з настанням події, до якої діяв договір.

Припущення позивача про те, що ОСОБА_2 фактично не приступила до своїх обов`язків, не знайшло свого підтвердження матеріалами справи, оскільки ОСОБА_2 на ім`я директора КНП ЛОР «ЛОШВД» 14.12.2021 року було надано заяву з власним підписом, в якій вона виявила бажання приступити до роботи після відпустки по догляду за дитиною з 03.01.2022 року, а також на підставі цієї заяви видано Наказ №143-к від 14.12.2021 року «Про вихід на роботу після відпустки для догляду за дитиною» ОСОБА_2 сестрі медичній поліклінічного відділення №1 з денним стаціонаром, та приступити до роботи з 03.01.2022 року.

Отже, позивачем не надано доказів, які б спростовували законність її звільнення на підставі п.2 ст.36 КЗпП України.

Як вбачається з Постанови ВС від 06.05.2017 року у справі №180/659/17 при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (наприклад, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною; особи, яка звільнилась з роботи в зв`язку з призовом на дійсну строкову військову чи альтернативну службу, обранням народним депутатом чи на виборну посаду (або виконанням певного обсягу робіт).

Строк, на який працівник наймається на роботу, обов`язково має бути вказаний у наказі про прийняття на роботу, інакше буде вважатися, що працівник прийнятий на роботу за безстроковим трудовим договором. У трудовій книжці робиться запис без посилання на строковий характер трудових відносин.

У даній справі сторони визначили строк трудового договору на час відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_2 .

Окрім того, з позивачем було проведено повний розрахунок при звільненні, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме з копії розрахункового листа, та копії банківської виписки.

Оскільки вимоги позивача про воиплату компенсації за вимушений прогул є похідними від вимог, що пов`язані зі скасуванням наказу про звільнення та поновлення на роботі, а в ході судового розгляду не встановлено підстав для поновлення ОСОБА_1 на роботі та незаконності її звільнення, зазначені вимоги не підлягають задоволенню.

Отже, з врахуванням викладено позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволені позовних вимог відмовлено у повному обсязі, а позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону, судовий збір з відповідача не стягується, а судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі і виплату компенсації за вимушений прогул - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний шкірно-венерологічний диспансер», , місцезнаходження: 79013, м. Львів, вул. Коновальця, б. 1.

Суддя Мартьянова С.М.