судді Чернівецького апеляційного суду Перепелюк І.Б.
24 серпня 2022 року м. Чернівці
справа № 727/7200/21
провадження 22-ц/822/451/22
в справі за апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 квітня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Громадської організації «Буковинський голос природи» про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, зобов`язання відкликати звернення, стягнення моральної шкоди.
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Громадської організації «Буковинський голос природи» про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, зобов`язання відкликати звернення, стягнення моральної шкоди.
Позов обгрунтовано наступним. У травні 2021 року громадська організація «Буковинський голос природи» звернулась до Державного агентства лісових ресурсів України з зверненням підписаним головою ОСОБА_3 , в якому міститься недостовірна інформація, що принижує їх честь, гідність та ділову репутацію, а саме у листі зазначено факти розкрадання позивачами лісодеревини, захоплення земель лісового фонду та вчинення інших правопорушень, в тому числі кримінальних.
У вказаному зверненні громадської організації «Буковинський голос природи» від 18.05.2021р. зазначено, що:
- «На даний час, вказане державне підприємство (ДП «СЛАП «Сторожинецький держспецлісгосп») повністю окуповане можна сказати злочинним угрупуванням «родина Орендовичів», які займаючи ключові посади використовують для власного збагачення землі лісового фонду, безбожно вирубують та розкрадають ліс, який згідно своїх обов`язків насправді мали би оберігати»;
- «Фактично склалась ситуація, як кажуть в народі «рука руку миє», коли близькі родичі (Орендовичі) перебувають в прямому підпорядкуванні (цікаво куди дивляться правоохоронці на такі корупційні ознаки) і за попередньою змовою організовують протиправні схеми по незаконному використанню земель та вирубуванню й продажу лісодеревини»;
- «Орієнтовно в 2008-2009 роках, ОСОБА_2 на правах «царя лісу» виділив безоплатно, без відповідного документального оформлення самому собі цілий квартал (25) земель лісового фонду Зруб-Комарівського лісництва вказаного лісгоспу. На землях цього кварталу він збудував (використовуючи викрадену ним же лісодеревину) цілий відпочинковий комплекс з рестораном, лазнями, гостьовими будиночками, альтанками мангалами, дитячим майданчиком та іншими прибудовами, які розташовуються на берегах двох мальовничих лісових озер»;
- «На даний час, уже більше 10-ти років ОСОБА_2 отримує неправомірний дохід від використання вказаного відпочинкового комплексу, надаючи платні різноманітні послуги відпочинку та риболовлі. При цьому, як «щедрий, турботливий батько» ОСОБА_2 не забуває долучати до вказаної протиправної діяльності своїх повнолітніх синів, які також працюють в лісовій галузі краю. Зокрема, один син ОСОБА_1 організовує бізнес та отримує прибутки отримані від здачі в оренду гостьових будиночків, альтанок, мангалів від частини відпочинкового комплексу з лісовим озером, який розташовується ліворуч від головного в`їзду у відпочинковий комплекс (при цьому вказану підприємницьку діяльність поєднує з державною посадою начальника лісового відділу ЧОУЛМГ)»;
- «На даний час клан Орендовичів фактично залякав своїми корупційними зв`язками серед правоохоронців більшу частину жителів Сторожинеччини. Завдяки чому, вони десятки років безкарно крадуть ліс та самовільно використовують державні землі, незаконно збагачуючись».
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 квітня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Громадської організації «Буковинський голос природи» про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи, зобов`язання відкликати звернення, стягнення моральної шкоди відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 24 серпня 2022 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Члени колегії, відхиляючи доводи апеляційної скарги, погодились з висновком суду першої інстанції, що відповідач громадська організація «Буковинський голос природи», подаючи звернення до Державного агентства лісових ресурсів України, реалізовувала своє конституційне право, передбачене ст.40 Конституції України, а не поширювала недостовірну інформацію з метою приниження честі, гідності та ділової репутації позивачів. Інформація, зазначена у зверненні є оціночним судженням. Крім цього відомості, які містилися у зверненні ГО «Буковинський голос природи» до голови Державного агентства лісових ресурсів України потребували перевірки, чим і займались правоохоронні органи за результатом звернення. Позивачами не доведено, що інформація, подана в зверненні дискредитує їх, перешкоджає здійсненню їх особистого немайнового права або призвела до негативних наслідків.

Вважаю, що залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, членами колегії не було враховано наступного.

Наведена у зверненні відповідача інформація стосується певної фактичної поведінки позивачів, наявність якої позивачі заперечують. Водночас відповідач зміст своїх висловлювань у зверненні не розцінював як оціночні судження, а наполягав та стверджував, що :

- «На даний час, вказане державне підприємство (ДП «СЛАП «Сторожинецький держспецлісгосп») повністю окуповане можна сказати злочинним угрупуванням «родина Орендовичів», які займаючи ключові посади використовують для власного збагачення землі лісового фонду, безбожно вирубують та розкрадають ліс, який згідно своїх обов`язків насправді мали би оберігати»;

- «Фактично склалась ситуація, як кажуть в народі «рука руку миє», коли близькі родичі (Орендовичі) перебувають в прямому підпорядкуванні (цікаво куди дивляться правоохоронці на такі корупційні ознаки) і за попередньою змовою організовують протиправні схеми по незаконному використанню земель та вирубуванню й продажу лісодеревини»;

- «Орієнтовно в 2008-2009 роках, ОСОБА_2 на правах «царя лісу» виділив безоплатно, без відповідного документального оформлення самому собі цілий квартал (25) земель лісового фонду Зруб-Комарівського лісництва вказаного лісгоспу. На землях цього кварталу він збудував (використовуючи викрадену ним же лісодеревину) цілий відпочинковий комплекс з рестораном, лазнями, гостьовими будиночками, альтанками мангалами, дитячим майданчиком та іншими прибудовами, які розташовуються на берегах двох мальовничих лісових озер»;

- «На даний час, уже більше 10-ти років ОСОБА_2 отримує неправомірний дохід від використання вказаного відпочинкового комплексу, надаючи платні різноманітні послуги відпочинку та риболовлі. При цьому, як «щедрий, турботливий батько» ОСОБА_2 не забуває долучати до вказаної протиправної діяльності своїх повнолітніх синів, які також працюють в лісовій галузі краю. Зокрема, один син ОСОБА_1 організовує бізнес та отримує прибутки отримані від здачі в оренду гостьових будиночків, альтанок, мангалів від частини відпочинкового комплексу з лісовим озером, який розташовується ліворуч від головного в`їзду у відпочинковий комплекс (при цьому вказану підприємницьку діяльність поєднує з державною посадою начальника лісового відділу ЧОУЛМГ)»;

- «На даний час клан Орендовичів фактично залякав своїми корупційними зв`язками серед правоохоронців більшу частину жителів Сторожинеччини. Завдяки чому, вони десятки років безкарно крадуть ліс та самовільно використовують державні землі, незаконно збагачуючись».

Вважаю обгрунтованими доводи апелянта, що за характером висловлювань і вжитих словосполучень спірна інформація є фактичними твердженнями, оскільки містить посилання на обставини як такі, що реально існують, які можна перевірити, а саме те, що позивачі користуючись службовим становищем розкрадали природні ресурси, незаконно збагачувались, заволоділи землями лісового фонду, близькі родичі перебували в прямому підпорядкуванні, організовували злочинні схеми по незаконному використанню земель та вирубуванню й продажу лісодеревини, незаконно захопили земельні ділянки лісового фонду, отримували неправомірну вигоду, залякували частину жителів, корупційні зв`язки.

Отже, підстав стверджувати, що викладені у зверненні відповідача факти, щодо дій позивачів є оціночними судженнями, немає. Факти поведінки позивачів, зазначені відповідачем у зверненні, можливо перевірити, і достовірність таких повідомлених фактів має довести насамперед відповідач. Крім того, факти, зазначені відповідачем у зверненні були предметом перевірки відповідних компетентних органів, в тому числі і правоохоронних, та не знайшли свого підтвердження.

Так, позивачі є публічними особами і межа допустимої критики щодо публічної особи визначається з урахуванням конкретних обставин і може бути ширшою, ніж щодо приватної особи. Проте фактичні твердження відповідача про вчинення позивачами дій, що містять ознаки злочину, порушують презумпцію невинуватості та негативно впливають на немайнові права позивача.

Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загальноправовому і процесуальному значеннях. Як загально правова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості - об`єктивне право положення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому. Такої позиції дотримується і Європейський Суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно першою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Вирок суду є єдиним процесуальним документом, що встановлює винуватість.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що презумпцію невинуватості буде порушено, якщо судове рішення або заява посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального злочину, відображає думку про її вину до того, як вона буде доведена відповідно до закону.

Незважаючи на те, що апелянт є публічною особою, яка потенційно може зазнати гострої та сильної громадської критики з приводу того, як він виконував або виконує свої функції, проте поширена у зверненні інформація щодо апелянта стосується звинувачення у вчиненні злочинів без жодного на те доказу, що безумовно порушує його особисте немайнове право - честь, гідність та ділову репутацію.

За таких обставин, вважаю, що є підстави для задоволення апеляційної скарги.

Суддя : І.Б .Перепелюк

справа № 727/7200/21