Справа № 466/4169/22
Провадження № 2/466/1747/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«26» липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В. І.

при секретарі Настасяк Б.І.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку,

у с т а н о в и в:

22 червня 2022 року ОСОБА_1 пред`явила в суд позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку.

В обгрунтування своїх вимог зазначила про те, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25 жовтня 2013 року, вона, позивачка по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 . Квартира була придбана згідно належно засвідченого Договору купівлі-продажу від 25 жовтня 2013 року.

Технічний паспорт на будинок виданий Львівським БТІ та ЕО 17 листопада 1998 року.

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади №97116 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована вона, позивачка ОСОБА_1 та відповідачі - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Згідно Акту про не проживання, складеного 25 травня 2022 року головою правління ОСББ «Мазепи-15», в квартирі АДРЕСА_1 фактично проживає лише вона, позивачка ОСОБА_1 . Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в квартирі не проживають з 2018 року.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є подружжям. З цією сім`єю її поєднувала тривала дружба. Ця сім`я постійно проживала в м.Києві. Вони часто навідували одні одних. Влітку 2016 року вони продали свою квартиру і тимчасова вона їх зареєструвала у своїй квартирі. В подальшому відповідачі фактично проживали на сході України , а потім у Криму. Вони зідзвонювались досить часто і вони пообіцяли, що приїдуть і знімуться з реєстраційного обліку. Однак зі спливом часу, ситуацією, що склалася в Україні вони фактично втратили зв`язок, припинили спілкування через політичні розбіжності.

Їй відомо, що у відповідачів є своє житло і повертатись в Україну вони наміру не мали, поза тим, що у них в Україні залишилась рідня та друзі. Жодного дня відповідачі не проживали у квартирі за місцем реєстрації, їхніх особистих речей немає, за комунальні послуги не сплачували та не користується житлом.

Вона неодноразово просила відповідачів знятись добровільно з реєстраційного обліку або надіслати довіреність для можливості оформити зняття реєстрації без їх участі, однак відповідачі спочатку пообіцяли особисто приїхати та звернутись у Центр надання адміністративних послу для зняття з реєстраційного обліку, однак на день подання позову до суду так і не виконали обіцянки. Консультанти ЦНАПу порадили звернутись до суду.

Наявність реєстрації відповідачів змушує її сплачувати квартирну плату та плату за комунальні послуги з врахуванням даного факту та унеможливить оформити також і субсидію при виході на пенсію.

Факт не проживання відповідачів в квартирі стверджується Актом «Мазепи-15» від 25 травня 2022 року.

З огляну на наведене, просить постановити рішення, яким визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 23 червня 2022 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

В судове засідання, яке було призначено на 26 липня 2022 року о 09.45 год., позивач ОСОБА_1 не з`явилась та подав заяву, з якої убачається, що вона просить розглядати справу без її участі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явились повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялась в установленому порядку.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 26 липня 2022 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України «... кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. ... Право приватної власності є непорушним.»

Згідно змісту ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ст. 319 ЦК України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України особа втрачає право на користування житлом у разі її відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.

В судовому засідання встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25 жовтня 2013 року. (а.с.11)

В даній квартирі зареєстровані також відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі по справі у спірній квартирі зареєстровані з 2016 року тимчасово та ніколи там не проживали, відповідно, не виконували обов`язки по договору житлового найму, не брали участі в утриманні квартири тощо. З позовної заяви вбачається, що вони проживають в Автономній Республіці Крим та не мають наміру повертатись.

Згідно акту про не проживання, складеного 25 травня 2022 року головою правління ОСББ «Мазепи-15», в квартирі АДРЕСА_1 фактично проживає лише позивачка ОСОБА_1 . Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в квартирі не проживають з 2018 року

Вищевказані обставини підтверджуються обставинами, які викладені в позовній заяві, та долученими до справи копіями витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25 жовтня 2013 року, Договору купівлі-продажу квартири від 25 жовтня 2013 року, Технічного паспорту на квартиру, виданого Львівським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 17 листопада 1998 року, довідки ОСББ «Мазепи, 15» про склад сім`ї від 27 травня 2022 року, акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 25 травня 2022 року та іншими доказами у справі.

Судом також встановлено, що наявність реєстрації відповідачів у вищевказаній квартирі порушує права позивача ОСОБА_1 як власника квартири, оскільки вона несе зайві витрати по оплаті житлово-комунальних послуг.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 83, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280, 281 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст. ст. 64, 71, 72 ЖК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстрації.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя В. І. Кавацюк