К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 вересня 2022 року місто Київ

справа № 361/7832/19

провадження № 22-ц/824/3818/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Нежури В.А.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області у складі судді Радзівіл А.Г. від 26 лютого 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 5 квітня 2017 року між ПАТ КБ "Приватбанк", яке в подальшому було змінено на АТ КБ "Приватбанк", та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 39 000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, чим порушив умови кредитного договору. Станом на 16 липня 2019 року утворилась заборгованість, яка з урахуванням процентів за користування кредитом, пені та штрафів становить 133 383 грн. 70 коп.

Посилаючись на викладене, АТ КБ "Приватбанк" просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 133 383 грн. 70 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2021 року позов АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість в розмірі 121 937 грн. 66 коп. за кредитним договором № б/н від 5 квітня 2017 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" судовий збір в розмірі 2 000 грн. 76 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, позичальник отримав кошти, не повернув кредит, тому з нього слід стягнути заборгованість за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту. В анкеті-заяві позичальника від 5 квітня 2017 року процентна ставка, розмір штрафів та пені не зазначені, тому в іншій частині позову слід відмовити.

Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданий банком суду витяг з Умов та правил надання банківських послуг розумів позичальник та ознайомився, погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, що додані банком до позовної заяви, у розмірах і порядках нарахування. При ухваленні рішення суд послався на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 7 грудня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2021 року відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що суд не повідомив його належним чином про розгляд справи, а тому він не мав можливості надати свої письмові заперечення щодо позову; суд безпідставно відмовив у перегляді заочного рішення; позовна заява не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, оскільки не було зазначено про вжиття заходів досудового врегулювання спору та відсутнє підтвердження, що позивачем не подавався аналогічний позов до відповідача; позивачем не доведено факт встановлення ліміту у розмірі 39 000 грн., не надано доказів відкриття рахунку на ім`я відповідача та видачу картки; позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 68 586 грн. 22 коп. та 53 351 грн. 44 коп. за простроченим тілом кредиту є незрозумілими та недоведеними; позивачем пропущено позовну давність до вимог про стягнення неустойки.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" вказує, що відповідачу було видано кредитну картку та встановлено на ній ліміт у розмірі 39 000 грн., на підтвердження чого додає довідку. Крім того, користування кредитним лімітом підтверджується випискою по картці, що також додається.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

5 квітня 2017 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", та ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua.

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , станом на 16 липня 2019 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 133 383 грн. 70 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 68 586 грн. 22 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 53 351 грн. 44 коп., заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 4 618 грн. 24 коп., штрафів в сумі 6 827 грн. 80 коп.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин 1, 2 статі 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статі 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного

законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статі 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статі 1048 ЦК України).

За приписами статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивачем в якості доказів були надані: копія анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 5 квітня 2017 року, розрахунок заборгованості за договором від 5 квітня 2017 року, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.

У наведеній анкеті-заяві, підписаній сторонами, містяться лише анкетні дані відповідача. При цьому відсутні: умови договору про встановлення кредитного ліміту, розмір процентної ставки, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Наведені Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування позичальником не підписані.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що банком не надано доказів видання ОСОБА_1 кредитної картки з відповідним кредитним лімітом.

З наявних в матеріалах справи доказів не вбачається можливим встановити ані тіло кредиту (сума, яку позичальник фактично отримує на руки), ані прострочене тіло кредиту (сума, яку позичальник не повернув).

Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку щодо задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 68 586 грн. 22 коп. та заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 53 351 грн. 44 коп.

Додані до відзиву на апеляційну скаргу виписка про рух коштів, відомості про видання кредитної картки та встановлення кредитного ліміту, колегія суддів не бере до уваги, оскільки банком порушено порядок подання доказів.

Так, відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відзив не містить жодного посилання на неможливість подання вищевказаних доказів до суду першої інстанції у зв`язку із чим, колегія суддів не вбачає підстав для їх дослідження під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовна заява не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, оскільки не було зазначено про вжиття заходів досудового врегулювання спору та відсутнє підтвердження, що позивачем не подавався аналогічний позов до відповідачає необґрунтованими та спростовуються відомостями, вказаними на першій сторінці позовної заяви.

Посилання у апеляційній скарзі на неповідомлення судом першої інстанції про розгляд справи також є необґрунтованими, оскільки відповідачем особисто було отримано процесуальні документи від суду, що підтверджується наявним в матеріалах справи зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.48).

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, колегія суддів не вбачає необхідності у наданні оцінки іншим доводам апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом ухвалено рішення про часткове задоволення позову через неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, що відповідно до статі 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк".

Відповідно до частин 1, 13 статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з АТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 001 грн. 14 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 001 грн. 14 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: