РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2022 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., з участю секретаря Мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить кваритира АДРЕСА_1 .

У вище зазначеній квартирі, крім позивача зареєстрована відповідачка по справі, ОСОБА_2 , яка являється бувшою його невісткою, проте не проживає у вказаному будинку більше двох років. Ще до розірвання шлюбу, переїхала в інше місце проживання у м.Володимир-Волинський, пізніше виїхала за кордон, де має іншу сім`ю.

Відповідно, з часу залишення квартири, відповідачка не виконує обов`язків члена сім`ї, догляду за спірним будинком, не здійснює, за комунальні послуги коштів не сплачує, будь-яких відносин з позивачем не підтримує. Оскільки в квітні 2022 року шлюб між сином позивача та відповідачкою розірвано , а відповідачка забезпечена іншим житлом, тому наміру повертатись у спірне житло на постійне місце проживання відповідачка не висловлювала. У добровільному порядку відповідачка не знялася з реєстраційного обліку місця проживання, а реєстрація відповідачки у належній позивачу квартирі створює для нього значні перешкоди як власнику у вільному володінні та користуванні квартирою, оскільки під час вирішення житлово-побутових питань ОСОБА_2 продовжує рахуватися як особа, яка проживає в квартирі.

У зв?язку із викладеним, позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.07.2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 22.08.2022 року за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

В підготовче судове засідання позивач не з`явився, подав суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, розгляд справи проводити у його відсутність.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подавала.

Ухвалою суду від 02.09.2022 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, неодноразово не з`являлась до судового засідання, про причини неявки суд не повідомляла, відзив не подавала, позивач не заперечував проти заочного вирішення справи.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних обов`язків, передбачених законом.

Згідно ст. 15ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 316 ЦК України. право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Як вбачається зі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, 04.01.2007 року по рішенню №402 від 21.12.2006 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.01.2007 року № 13306558, позивач по справі ОСОБА_1 є власником житлової кваритири АДРЕСА_1 .

Згідно інформації Управління "Центру надання адміністративних послуг" м.Володимир, Волинської області, №792.1.10 від 20.107.2022 року року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 22.09.2003 року по теперішній час, що також убачається з копії будинкової книги.

Довідкою № 52, від 30.06.2022 року, виданою головою кооперативу "Олімпійський", який знаходиться по АДРЕСА_2 стверджується, що ОСОБА_2 не проживає по вказаній адресі більше 2-х років.

Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як стверджується матеріалами справи відповідачка у житловій квартирі АДРЕСА_1 стверджується, що ОСОБА_2 не проживає, будь-яких витрат по її утриманню не несе.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в письмових поясненнях вказали, що є близькими друзями позивача та підтвердили, що ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 , більше 2-х років не мешкає.

Згідно статті 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Оскільки відповідачка в зазначеній квартирі не проживає понад рік, за відсутності будь-яких домовленостей із власником та законних підстав на збереження за нею житла, ніяких обов`язків щодо утримання квартири не несе, вонан втратила право користування жилою площею в даній квартирі та в порядку ст. 405 ч. 2 ЦК України підлягає до визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням в судовому порядку.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідачка підлягає зняттю з реєстраційного обліку.

Таким чином відповідачка, більше 2-х років за вказаною адресою не проживає, її особисті речі у квартирі відсутні, при цьому залишилися за вказаною адресою лише зареєстрованою, тому суд вважає, що ОСОБА_2 підлягає визнанню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем витрати на судовий збір у сумі 992,40 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.12, 77, 81, 141, 259, 263-268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Волинського апеляційного суду або через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ