КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3690/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Кузьмич Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання обтяження припиненим та зобов`язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 листопада2021 року, ухваленого під головуванням судді Мазур Ю.Ю.,-

встановив:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Позивач просив: визнати припиненим обтяження: застава рухомого майна, що зареєстроване 12.11.2007 15:23:41 за № 6013506, боржник - ОСОБА_1 , об`єктом якого є автомобіль легковий КІА, MAGENTIS, 2007 року випуску, колір - коричневий, тип - легковий седан, номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 ; зобов`язати АТ «Альфа-Банк» подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення і виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, обтяження, зареєстроване 12.11.2007 15:23:41 за № 6013506, боржник - ОСОБА_1 , об`єктом якого є автомобіль легковий КІА, MAGENTIS, 2007 року випуску, колір - коричневий, тип - легковий седан, номер об`єкта: KNEGE50, номер державної реєстрації: НОМЕР_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зобов`язання за кредитним договором № 490051367 від 10 листопада 2007 року на даний час є припиненим, а відтак застава також є припиненою.

Позивач направляв АТ «Альфа-Банк» заяву з проханням подати реєстратору заяву про припинення обтяжень рухомого майна, проте банк відмовив у задоволенні названої заяви.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із безпідставності позовних вимог.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 10 листопада 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 490051367.

Згідно п. 2 частини № 1 кредитного договору, банк надає позивачу кредит та приймає в заставу в якості забезпечення виконання зобов`язання за договором предмет застави, а позичальник приймає кредит та передає банку в заставу в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором предмет застави за умовами вищевказаного кредитного договору.

Сума кредиту: 22 340,31 доларів США.

Дата остаточного повернення кредиту: 10 листопада 2013 року.

Цільове призначення: придбання транспортного засобу згідно з договором купівлі-продажу, укладеним між позичальником та ВАТ «ЛУАЗ» № ЛК1107-381 від 07 листопада 2007 року - KIA, Magentis, 2007 року випуску, колір - коричневий, державний номер НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_1 , тип - легковий седан; оплата страхової суми ЗАТ «Просто-Страхування».

Згідно п. 2.10. договору основне забезпечення/предмет застави: транспортний засіб KIA, Magentis, 2007 року випуску, колір - коричневий, державний номер НОМЕР_2 , № кузова НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 11.2. договору, договір вважається укладеним з дати його підписання сторонами та скріплення печаткою банкою і діє до повного виконання зобов`язань позичальника.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованостівідмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що банком не доведено факт виникнення у позичальника заборгованості по кредитному договору станом на 22 березня 2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року ПАТ «Альфа-Банк» відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Альфа-Банк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року встановлено повне виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором № 490051367 від 10 листопада 2007 року, а відтак застава є припиненою.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з його повним і належним виконанням позичальником.

Посилання позивача на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року, колегія суддів оцінює критично, оскільки вказаним судовим рішенням не встановлено припинення зобов`язання у зв`язку з його виконанням.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду щодо наявності у відповідача права на стягнення платежів на підставі ст. 625 ЦК України є такими, що не узгоджуються із нормами матеріального права, колегія суддів відхиляє, оскільки таке право кредитора передбачено законом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 08 листопада 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 листопада2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 30 серпня 2022 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко