КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4585/22
Провадження № 2/552/2032/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.08.2022 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі Сороці Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06.06.2015 року. Від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя не склалося через втрату взаєморозуміння та взаємоповаги. Шлюбні стосунки не підтримують, подружні відносини відновити не намагалися. Подальше спільне життя вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає, просить позов задовольнити, шлюб розірвати та визначити місце проживання доньки разом з нею.

19.08.2022 року судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

За наявності у справі достатніх доказів, суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 06.06.2015 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.06.2015 року, актовий запис №232.

Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між подружжям зникло почуття взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, спільне життя подружжя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, побут, різні характери, сторони проживають окремо на протязі останніх восьми місяців, тому подальше сумісне проживання між сторонами стало неможливим, шлюб підлягає розірванню.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, на розірванні шлюбу наполягає.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Крім того, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу.

Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ч. 3, 4ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до положень ч.1 ст.110, ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя та суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2ст. 114 СК України шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Позивач також просить визначити місце проживання їх спільної доньки.

З матеріалів справи вбачається, що сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 , актовий запис №2139.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч.1ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, наданих Верховним Судом України в п.18 Постанови Пленуму № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

З огляду на викладене та того, що дитині не виповнилось десяти років і відповідачем визнано позов позивача в повному обсязі, суд приходить до висновку про визначення місця проживання дитини з матір`ю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.24,56,110,112 СК України, ст. ст.81,141,263-265,354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 06.06.2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №232 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище чоловіка ОСОБА_6 , жінки - ОСОБА_6 . Визначити місце проживання спільної дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ., адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП не встановлено, адреса реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 24.08.2022 року.

Головуючий Т.В.Турченко