Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/119/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючої - судді Козіної С.М.,

секретаря - Папенко О.О.,

за участі:

позивачки - ОСОБА_1 (не з`явилась),

позивача - ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 (не з`явився),

відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (не з`явились),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виділ частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, в натурі, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява. Позивачка мотивувала позовні вимоги тим, що вона та її малолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації», який видано на підставі рішення Миронівського районного суду Київської області від 07 липня 2011 року, на праві приватної спільної часткової власності володіють 1/3 частиною житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , в рівних частинах, відповідно по 1/6 кожен. Іншими власниками в рівних частках по 1/3 частині житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які успадкували свої частки будинку після смерті ОСОБА_8 , який був батьком покійного чоловіка позивачки ОСОБА_9 . Позивачка та її син на даний час фактично проживають в даному житловому будинку, іншого житла не мають. Також в будинку проживав інший співвласник майна, ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті співвласниками 1/3 частини будинку, що йому належала, стали ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Остання відома адреса проживання співвласника будинку ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 . Всі ремонтні роботи будинку позивачка проводила власноруч та за власні кошті. Утримання будинку та прибудинкової території разом з господарськими будівлями та спорудами позивачка здійснює самостійно без допомоги інших співвласників та за власний кошт. Відповідачі ніяким чином участі в обслуговуванні житлового будинку по АДРЕСА_1 не приймають. Позивачка сама виховує дитину, коштів на утримання всього будинку та прилеглої території не має. Домовленості з відповідачами щодо розподілу витрат на утримання будинку, господарських будівель та споруд, не досягнуто. З метою забезпечення належних умов проживання своєму малолітньому синові, ОСОБА_2 позивачка намагалася налагодити стосунки з іншими співвласниками житлового будинку та домовитися про поділ будинку в натурі без звернення до суду. Між позивачкою та іншими співвласниками житлового будинку виникають спори про порядок користування і володіння будинком. Угоди про спосіб виділення частки позивачки із загального майна не досягнуто. Фактично це призводить до надмірного витрачання власних коштів позивачки на утримання усього будинку та прибудинкової території. Такий порядок користування будинком та його прилеглою території, за рахунок позивачки, який існує на даний час, суперечить її інтересам та інтересам її малолітнього сина, тому позивачка змушена звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів та прав її дитини. Після виділення в натурі її частини майна позивачка буде витрачати кошти на проведення переобладнання та утримання лише своєї частини майна, такий розподіл витрат дозволить значно покращити умови проживання її дитини, в інтересах якої вона діє. Оскільки позивачка зможе створити для сина належні умови проживання. Позивачка фактично користується лише частиною будинку, яка складається з котельні, кухні, однієї житловою кімнати, загальною площею 25,1 кв.м. Загальна площа вказаного будинку 66,8 квадратних метра. Тому позивачка вважає недоцільним утримувати весь будинок та господарські будівлі і споруди, які знаходять на території вказаного домоволодіння. В позовній заяві позивачка просила виділити їй у власність 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що перебуває у спільній часткові власності та розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; виділити ОСОБА_2 у власність 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що перебуває у спільній часткові власності та розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримувала та просила їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи в силу ст. 128-131 ЦПК України повідомлені належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно рішення Миронівського районного суду Київської області від 08 липня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , кожному (а.с. 8).

Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 30869427 від 05 серпня 2011 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , по 1/6 частині кожному (а.с. 9).

Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений станом на 05 жовтня 2010 року, власниками житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 1/6 частині кожен (а.с. 10-12).

Згідно рішення виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області № 70 від 21 березня 2019 року "Про надання дозволу на розподіл житлового будинку гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , останнім надано дозвіл на розподіл житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває у спільній частковій власності (а.с. 13).

Згідно висновку КП "Бюро архітектурного проектування та технічної інвентаризації будівель та споруд" щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна № 258 від 25 червня 2019 року, виданого ОСОБА_1 , за технічними показниками 1/3 частина об`єкта - житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , є відокремлена, має (запроектовано) окремий вихід і може бути виділена в натурі (а.с. 49-52).

Відповідачі своїх варіантів розподілу або заперечень щодо розподілу згідно даного висновку не подали. Тому суд приймає варіант розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, зазначений у висновку КП "Бюро архітектурного проектування та технічної інвентаризації будівель та споруд" щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна № 258 від 25 червня 2019 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 13 жовтня 2020 року, актовий запис № 237 (а.с. 175).

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст. 356 ЦК).

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 6, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» від 04.10.1991 № 7 з наступними змінами, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст. 152 ЖК). Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необґрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) житлового будинку що перебуває у спільній частковій власності є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартирі, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позивачами доведено підстави для задоволення позовних вимог. Відповідачі відзив на позовну заяву та докази, що підтверджують заперечення проти позову, не подали

За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст. 317, 355, 356, 358, 364 ЦК України, ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виділ частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, в натурі, - задовольнити в повному обсязі.

Виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у власність по 1/6 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що перебуває у спільній часткові власності та розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що становить 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і складається з: топкової № 1, площею 4,6 кв.м., кухні № 2, площею 12,3 кв.м., житлової кімнати № 3, площею 8,2 кв.м., 1/3 частини криниці, 1/3 частини огорожі .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя