Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/558/22

25 серпня 2022 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Куценка О. О., секретаря судового засідання Двібородчин І. В. за участю позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду селища Богородчани цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначання додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід її чоловіка ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , після смерті останнього відкрилась спадщина на належне йому за життя майно. 28 липня 2016 року спадкодавець ОСОБА_2 склав заповіт, яким все належне йому майно, де б воно не було і з чого б не складалося заповів позивачці ОСОБА_1 .

Звернутись до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в даний час не може у зв`язку із спливом строку для подання заяви про прийняття спадщини. ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований один. Однак на протязі певного часу і до дня смерті вона з чоловіком та трьома неповнолітніми дітьми проживали у одному господарстві з дідом. Зазначає, що на пропуск строку прийняття спадщини вплинула смерть її чоловіка у ранньому віці, який помер через кілька місяців після смерті діда, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, вказала, що на її утриманні залишились троє неповнолітніх дітей. Приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу від 08 липня 2022 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку і пропуском строку передбаченого ст. 1270 ЦК України. Вважає причини пропуску строку поважними, тому просить його поновити.

Позивачка у підготовчому засідання вимоги позову підтримала та зазначила, що на пропуск строку прийняття спадщини вплинули сімейні обставини, а саме раптова смерть чоловіка у молодому віці, через декілька місяців після смерті діда, 13 липня 2021 року. Крім того, у зв`язку із широкомасштабним вторгненням Росії в Україну, до нотаріуса змогла звернутися тільки 08 липня 2022 року. Тому просила задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач у підготовчому засіданні заявлені позовні вимоги позивачки визнав у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приймає до уваги ті обставини, що відповідач позовні вимоги визнає, відсутні інші спадкоємці за даними Спадкового реєстру, що свідчить, що права, свободи та інтереси інших осіб не будуть порушені. Позивачка в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Так, статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Нивочин Богородчанського району Івано-Франківської області, помер ОСОБА_2 (а.с.7).

З дослідженої копії заповіту від 28 липня 2016 року, вбачається, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким все належне йому майно, де б воно не було і з чого б не складалося, заповів ОСОБА_1 . Заповіт посвідчено секретарем виконкому Старобогородчанської сільської ради об`єднаної територіальної громади Долотко І. С. та зареєстровано в реєстрі за № 26 (а.с.6).

З долучених до матеріалів справи копій документів вбачається, що позивач у справі ОСОБА_1 є особою, на чию користь складено заповіт.

З інформації приватного нотаріуса Білусяк Л. В. та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не подавав, свідоцтва про прийняття спадщини ні за заповітом, ні за законом ніхто не отримував (а.с.4; 5).

Відповідно до довідки Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області №898 від 15 листопада 2021 року, ОСОБА_2 , був зареєстрований та проживав у будинку АДРЕСА_1 . На день його смерті за цією адресою разом з ним ніхто не проживав та зареєстрованих осіб не було. Від імені ОСОБА_2 , 28 липня 2016 року за №26 Старобогородчанською сільською радою посвідчений заповіт. Заповіт не змінювався та не скасовувався (а.с.10).

Відповідно до доводів, позивачки у встановлений строк вона не звернулася із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з несподіваною та раптовою смертю її чоловіка у молодому віці, практично через кілька місяців після смерті заповідача ОСОБА_2 .

Суд визнає обгрунтованість вказаних пояснень позивачки, оскільки вони узгоджуються із дослідженими по справі доказами.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі N 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі N 484/3221/17 (провадження N 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі N 263/1221/17 (провадження N 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі N 642/2539/18-ц (провадження N 61-5609св19), від 21 вересня 2020 року у справі N 130/2517/18 (провадження N 61-14962св19).

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", яка означає "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права".

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку позивачем для подання заяви про прийняття спадщини.

З огляду на викладене, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, поважність причин пропуску строку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 тривалістю два місяці.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим суд враховує, думку позивачки, яка не заявляла вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, що відповідач ОСОБА_2 , не вчиняв жодних дій, які б призвели до порушення прав позивачки і які, як наслідок, призвели до звернення останньої до суду з позовом. Відтак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки понесених останньою судових витрат по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, ст.ст.1220, 1270,1272 ЦК України, керуючись ст.ст.10,11,12, 141, 200, 206, 258, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_2 , який померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Нивочин Богородчанського району Івано-Франківської області, тривалістю два місяці з дати набрання законної сили рішенням суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 30 серпня 2022 року.

Суддя: