Справа № 344/3986/22
Провадження № 2/344/2071/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

10 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Підхомної Н.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з наведеним позовом, вимогами якого просив суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1 . Позов обґрунтовує тим, що позивач є співвласником даної квартири. Іншими співвласниками квартири є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Відповідачка є дружиною позивача, шлюб укладено 08.08.2000 року. Проте, сторони вже тривалий час не проживають однією сім`єю, на розгляді в Івано-Франківському міському суді перебуває справа №344/2222/22 про розірвання шлюбу. Відповідачка більше десяти років не проживає в квартирі. Не бере участі в оплаті комунальних послуг, в оплаті інших платежів пов`язаних із утриманням квартири в належному стані. Реєстрація відповідачки в квартирі покладає на співвласників щомісячні додаткові матеріальні витрати.

У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подала, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

Позивач у судове засідання не з`явився, його представник позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові. Не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.

Треті особи подали заяви про розгляд справи без їх участі, за змістом письмових пояснень повідомили, що відповідачка не проживає в квартирі понад 10 років, з позивачем спільного господарства не веде, залишила квартиру добровільно. Позовні вимоги просили задовольнити.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надав пояснення, що є сусідом позивача, проживає в будинку АДРЕСА_2 понад 8 років. Вказав, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не постійно проживають в квартирі. ОСОБА_3 не живе в квартирі, ніколи її там не бачив.

Свідок ОСОБА_8 надала пояснення про те, що є сусідкою позивача, живе в будинку 8 років. За адресою проживання бачила лише позивача ОСОБА_9 та його батьків, відповідачка не проживає в квартирі.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого власник позивається про його відновлення, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 20 січня 1998 року виданого Агентством по приватизації державного житлового фонду квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної приватної власності: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_2 .

Згідно виписки №02-02/00048/2589 з будинкової книжки про реєстрацію та склад сім`ї від 27 серпня 2018 року в квартирі по АДРЕСА_3 окрім співвласників зареєстрована ОСОБА_3 , зазначене підтверджується також копією Будинкової книги наявної в матеріалах справи та відповіддю на запит суду ВОМІРМП УДМС в Івано-Франківській області.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Дану правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року № 6-709цс16

За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка не проживає в квартирі близько 10 років, а тому вона втратила право на користування житлом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 89, 259, 263-265, 273, 280-283, 289 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 22 серпня 2022 року.