Номер провадження: 22-ц/813/5827/22
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеса від 09 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету про визнання протиправним та скасування наказу N 215-л від 28 квітня 2021 року «Про оголошення догани ОСОБА_1 »,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Одеського національного медичного університету, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Одеського національного медичного університету N 215-л від 28 квітня 2021 року "Про оголошення догани ОСОБА_1 " Позовні вимоги обґрунтовані тим, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани з підстав ненадання змін до планування навчального навантаження з 08 квітня 2021 року по 30 червня 2021 року у зв`язку з прийняттям на роботу за сумісництвом асистентів є протиправним та цілком безпідставним з боку керівництва Одеського національного медичного університету, оскільки позивач вважає, що він діяв у рамках своїх повноважень, передбачених контрактом, прав та обов`язків, визначених функціональними обов`язками та посадовою інструкцією, його не повідомляли та не ознайомлювали з розпорядчими документами щодо їх працевлаштування у підпорядкований позивачеві структурний підрозділ, а зазначені особи жодного разу не з`явилися на кафедру, жодним чином не зв`язалися зі позивачем та не виконували будь-яких трудових обов`язків.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 09 грудня 2021 року в задоволенні позовних вимог вирішено відмовити.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що копію наказу ОНМУ від 05.04.2021 року № 183-л відповідачем до суду надано не було, в матеріалах справи зазначена копія не міститься, тобто судом не досліджувалася та відповідно судом не могло бути встановлено, що вказаний наказ містив доручення Ректора, адресоване позивачу, як то зазначено в оскаржуваному рішення. Окрім того, апелянт також стверджує, що суд першої інстанції також посилається на контракт № 11 від 24.12.2020 року, укладений між Міністерством охорони здоров`я України та ОСОБА_2 , однак зазначений контракт також відсутній в матеріалах справи та відповідно не міг бути досліджений судом. Також апелянт зазначає, що не зобов`язаний подавати зміни до планування навчального навантаження «заднім числом», зазначаючи осіб, які не виконували навчального навантаження з 08 квітня 2021 року та не виконували ніякої роботи по кафедрі анестезіології, інтенсивної терапії та медицини невідкладних станів, не зв`язувались з ним як завідувачем кафедри та з наказом про прийняття на роботу яких він не ознайомлювався.

02.08.2022 представник позивача подав до суду заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

04.08.2022 від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу. Відповідач зазначає, що посилання ОСОБА_1 на те, що ректор делегував йому здійснення повноважень щодо підбору працівників кафедри є безпідставними. Наказ № 183-л від 05.04.2021 було передано ОСОБА_1 через відділ канцелярії та архівних справ ОНМедУ, а процедура направлення/надсилання копії такого наказу не передбачена чинним законодавством України. Навіть після того як ОСОБА_1 нібито не знав про наявність наказу щодо прийняття співробітників на кафедру, вже являючись обізнаним про такий наказ 26.04.2021 обговорює його на засіданні кафедри, що й сам підтверджує, а 27.04.2021 у своїх поясненнях знову вдає, що про його наявність не обізнаний. Відповідач вважає, що позивач умисно не виконав свої посадові обов`язки. Актом № ОД349/356/АВ від 02.07.2021, складеним ГУ Держпраці в Одеській області не було встановлено порушень законодавства про працю з боку ОНМедУ в частині прийняття наказу «Про оголошення догани ОСОБА_1 ». Тому відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача ОСОБА_3 просила задовольнити апеляційну скаргу. Представник відповідача ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що не виконавши доручення Ректора, яке було оформлено наказом №183-л від 05.04.2021, позивач порушив умови контракту від 18.12.2013, положення посадової інструкції завідувача кафедри, положення правил внутрішнього трудового розпорядку ОНМедУ. На підставі ст.ст. 147-149 КзПП України, 28 квітня 2021 року позивачу було оголошено догану за порушення трудової дисципліни (шляхом невнесення змін до навчального навантаження кафедри у зв`язку з прийняттям на роботу нових співробітників), яка оформлена наказом № 215-л від 28.04.2021 року. Тому суд дійшов висновку про недоведеність порушення норм закону відповідачем при винесення спірного наказу, а тому відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до контракту від 18.12.2013 ОСОБА_1 , обіймає посаду завідувача кафедри анестезіології, інтенсивної терапії та медицини невідкладних станів Одеського національного медичного університету (далі - ОНМедУ) (а.с. 10-16).

Додатковою угодою від 25.09.2020 дію контракту від 18.12.2013 було продовжено до 18.12.2025, що також затверджено наказом № 572-л від 28.09.2020 року «Про кадрові питання») (а.с. 17,18).

21.04.2021 начальник навчального відділу Чернявська Г. на ім`я ректора ОСОБА_2 склала доповідну, якою повідомила, що наказом № 183-л від 05.04.2021 на кафедру анестезіології, інтенсивної терапії і медицини невідкладних станів на вакантні посади були прийняті асистентами на 0,5 ставки за сумісництвом: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Станом на 20.04.2021 кафедра не надала зміни до планування навчального навантаження з 08.04.2021 по 30.06.2021, в зв`язку з чим вищезазначеним викладачам неможливо виплачувати заробітну платню з моменту їх прийому на роботу (а.с. 22). На вказаній доповідній міститься резолюція: « ОСОБА_1 негайно надати зміни до планування навчального навантаження».

23.04.2021 ОСОБА_1 на ім`я ректора ОСОБА_2 склав службову записку, якою повідомив, що 22.04.2021 о 16:00 годині він отримав за допомогою месенджеру від начальника канцелярії та архівних справ ОСОБА_8 доповідну за підписом начальника навчального відділу Чернявської Г. також ОСОБА_1 повідомив, що йому не відомо про прийняття на кафедру вказаних осіб на посади асистентів, до нього ніхто з них не звертався з заявами про працевлаштування, ніяких погоджень він не надавав (а.с. 23-24).

27.04.2021 ОСОБА_1 надав пояснення ректору ОСОБА_2 , в яких зазначив, що його не ознайомлювали з наказом № 183-л від 05.04.2021 (а.с. 25-26).

05 травня 2021 року ОСОБА_1 ознайомили з наказом ОНМедУ № 215-л від 28 квітня 2021 року «Про оголошення догани ОСОБА_1 » В преамбулі наказу є посилання на порушення позивачем трудової дисципліни, а саме - ненадання змін до планування навчального навантаження з 08 квітня 2021 року по 30 червня 2021 року у зв`язку з прийняттям на роботу за сумісництвом асистентів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с. 19).

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

За ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності (постанова КЦС ВС від 22.07.2020 в справі № 554/9493/17).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що догана ОСОБА_1 відповідно до наказу ОНМедУ № 215-л від 28 квітня 2021 року була оголошена на підставі - ненадання змін до планування навчального навантаження з 08 квітня 2021 року по 30 червня 2021 року у зв`язку з прийняттям на роботу за сумісництвом асистентів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та доповідної записки начальника навчального відділу Чернявської Г., наказу про надання пояснень та пояснень. З доповідної записки вбачається, що наказом № 183-л від 05.04.2021 року ректора Університету ОСОБА_2 , на кафедру анестезіології, інтенсивної терапії і медицини невідкладних станів на вакантні посади були прийняті асистентами на 0,5 ставки за сумісництвом: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Фактично, підставою для застосування стягнення до позивача стало не внесення змін до планування навчального навантаження в зв`язку з виданням наказу № 183-л від 05.04.2021.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 був ознайомлений з вказаним наказом № 183-л від 05.04.2021 матеріали справи не містять та учасниками провадження, в тому числі відповідачем, до суду в процесі розгляду справи не подавались. При цьому, апеляційний суд зауважує, що ані копія, ані оригінал зазначеного наказу в матеріалах справи не містяться також.

В зв`язку з наведеним, оскільки вина працівника у невиконанні посадових обов`язків відсутня в зв`язку з не доведенням до його відома наказу № 183-л від 05.04.2021, підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності відсутні. З огляду на що апеляційний суд приймає до уваги відповідні доводи апелянта та скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Представник позивача 23.11.2021 подав до суду першої інстанції заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та просив стягнути з відповідача судові витрати в сумі 2000 грн. На підтвердження вимог надав договір про надання правової допомоги від 13.09.2021, додаткову угоду № 3, акт приймання-передачі наданих послуг та квитанції (а.с. 114-117). Також, представник позивача 02.08.2022 надала до суду апеляційної інстанції заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та просив стягнути з відповідача судові витрати за надання професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в сумі 2200 грн та в суді першої інстанції в розмірі 2000 грн. На підтвердження вимог надав договір про надання правової допомоги від 30.12.2021, додаткову угоду № 1 та квитанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності належить: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до ст. 30 вказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи вище наведене, оскільки за результатами апеляційного перегляду справи рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 908 грн та за подання до суду апеляційної скарги в сумі 1362 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4200 грн.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України скасовує оскаржуване рішення та ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеса від 09 грудня 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету про визнання протиправним та скасування наказу N 215-л від 28 квітня 2021 року "Про оголошення догани ОСОБА_1 » - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Одеського національного медичного університету № 215-л від 28 квітня 2021 року «Про оголошення догани ОСОБА_1 ».

Стягнути з Одеського національного медичного університету (код ЄДР 02010801) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 908 грн та за подання до суду апеляційної скарги в сумі 1362 грн, витрати на правничу допомогу в сумі 4200 грн.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст цієї постанови складений 29 серпня 2022 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк