Справа № 128/1842/22
УХВАЛА

06 вересня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Шевчук Л.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

Представник позивачки ОСОБА_1 , - адвокат Путілін Є.В. звернувася до Вінницького районного суду Вінницької області із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Вінницької районної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування розпорядження Вінницької РДА від 12.02.2004 №61 в частині продажу ФОП ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0001, площею 0,7430 га, що по АДРЕСА_1 на території Бохоницької сільської ради; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.11.2007, укладеної між ФОП ОСОБА_2 та Вінницькою РДА щодо продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0001, площею 0,7430 га, що по АДРЕСА_1 на території Бохоницької сільської ради; визнання недійсним державного акта на право власності від 27.11.2007 ФОП ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0001, площею 0,7430 га, що по АДРЕСА_1 на території Бохоницької сільської ради.

Одночасно з пред`явленням позову позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0001, площею 0,7430 га, що по АДРЕСА_1 на території Бохоницької сільської ради.

Разом із тим, заява позивача про забезпечення позову обґрунтована тим, що прийняття Жмеринською міською радою вищевказаного рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для оформлення права власності ОСОБА_3 призведе до ускладнення чи взагалі унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав та інтересів позивачки.

Також, позивачка вважає, що вжиття заходів забезпечення позову про заборону приймати рішення щодо заявленої земельної ділянки не скасовує чинність рішення щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0144, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє прийняття рішень щодо даної земельної ділянки до вирішення спору по суті.

Окрім того, позивачка вважає, що відчуження земельної ділянки або передача права на вказану земельну ділянку іншій особі, істотно ускладнить чи унеможливить і знівелює захист та поновлення її порушених та оспорюваних прав і інтересів, за захистом яких вона звернулася до суду, та призведе до ускладнення чи неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастром номером :01:007:0001, площею 0,7430 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , на території Бохоницької сільської ради, до набрання рішення суду законної сили.

За змістом положень статей 149, 150 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Види забезпечення позову мають бути сумірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до змісту пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 4 указаної постанови, суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні такої відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як відповідно до закону підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також врахувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після перед`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Водночас заява позивача про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою, адже ставлячи вимогу про накладення арешту на земельну ділянку з кадастром номером :01:007:0001, площею 0,7430 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , на території Бохоницької сільської ради, позивач в обгрутування своєї заяви зазначає про можливе прийняття Жмеринською міською радою рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для оформлення права власності ОСОБА_3 , яке призведе до ускладнення чи взагалі унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав та інтересів позивачки. Окрім того, вжиття заходів забезпечення позову про заборону приймати рішення щодо заявленої земельної ділянки не скасовує чинність рішення щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0144, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє прийняття рішень щодо даної земельної ділянки до вирішення спору по суті. При цьому, враховуючи предмет спору, є незрозумілим яке відношення до даного спору має рішення Жмеринської міської ради та земельна ділянка з кадастровим номером :06:001:0144.

Окрім того, заявником не викладено обставин та не надано доказів того, що відповідач вчиняє будь які дії, які утруднять чи зроблять неможливим виконання рішення суду в разі задоволення вимог позивача.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою та в її задоволені слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 152, 153, 260, 353 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.П. Шевчук