Справа № 577/1058/22
Провадження № 2-о/191/60/22
У Х В А Л А

іменем України

23 серпня 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - Порошина О.О.,

за участю секретаря Звягинцової А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Синельникове заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Попівська сільська рада Конотопського району Сумської області, Головне управління Держгеокадастру в Сумській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). В якій просить встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право на земельну ділянку (пай) згідно сертифікату на право за земельну частку (пай) серія СМ №0077495 розміром 4,48 умовних кадастрових гектарів, у колективному сільськогосподарському підприємстві «Дептівка», виготовленого на підставі розпорядження Контопської районної державної адміністрації від 16.07.1996 року за №236-р та виданого на ім`я ОСОБА_2 .

Заявник до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник Попівської сільської ради Конотопського району Сумської області в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв не надавали.

Дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.5 ч.2ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

З вище наведеного вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.3.5 листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ч.6ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України,суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається зі змісту заяви, заявник звертається до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, документ, відносно якого заявник просить встановити факт належності видано не на її ім`я та в прохальнійчастині заяви, по суті заявник просить встановити факт права на земельну частку (пай) за померлою ОСОБА_2 , крім того заявлена вимога не залежить від виникнення у неї права на спадкування, а впливає на спадкові права та пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що під час розгляду заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу на земельну частку (пай)вбачається спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження, а тому, заяву слід залишити без розгляду.

Разом з тим, суд роз`яснює заявнику його право подати позов на загальних підставах.

На підставі викладеного та керуючись ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Попівська сільська рада Конотопського району Сумської області, Головне управління Держгеокадастру в Сумській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що вона має право з даного питання звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя О. О. Порошина