Справа № 487/2330/22
Провадження № 2/487/1648/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2022 року Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Лагоди А.А., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинська К.Т. про визнання договорів дарування недійсними та скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2022 року позивач звернувся до суд з вказаним позовом. Просить суд: визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 03.12.2011 року між сторонами, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К. Т., зареєстрований в реєстрі за № 4840; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0962 гектарів, кадастровий номер :11:020:0001, укладений 03.12.2011 року між сторонами, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К. Т., зареєстрований в реєстрі за № 4843; скасувати державну реєстрацію прав власності відповідача на житловий будинок та земельну ділянку, а також поновити державну реєстрацію права власності позивача на зазначені житловий будинок і земельну ділянку.

Ухвалою суду від 25.08.2022 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

29.08.2022 року позивачем до суду надано заяву про забезпечення позову в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0962 гектарів, кадастровий номер :11:020:0001. ОСОБА_3 має можливість відчужити спірне майно на користь третіх осіб. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Дослідивши подану заяву з додатками, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову має містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи, які викладені в заяві про вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованими та приходить до висновку про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, а тому заява підлягає задоволенню.

Також, суд приходить до висновку, що обраний вид забезпечення позову є співмірним із гіпотетичними позовними вимогами та буде достатнім інструментом забезпечення ефективності судового захисту його порушеного майнового права.

Відповідно до ч.ч. 5-7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про що постановити ухвалу, в якій зазначити вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішити питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Види забезпечення позову, які позивач просить застосувати, передбачені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення відповідно до ст. 154 ЦПК України не встановлено.

Аналізуючи викладене, зважаючи на те, що існують обґрунтовані ризики того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся, зважаючи на те, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами та не є забороненими, суд вважає, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 149, 150, 153, 154, 353, 354 ЦПК України,суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Накласти арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0962 гектарів, кадастровий номер :11:020:0001.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинська К.Т., адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя А.А. Лагода