Справа № 752/1223/20
Провадження № 2/752/968/22
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
16 серпня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,
21.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що він та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рівних долях є власниками квартири АДРЕСА_1 . На житловій площі зазгначеної квартири зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2 , котрий фактично не проживає у належній йому на праві спільної часткової власності квартирі понад один рік без поважних причин. Крім того, відповідач, котрий йому приходиться онуком, не приймає участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги, особистих його речей у квартирі не має, і взагалі квартирою не цікавиться. Переншкод у користуванні житловим приміщенням, ні він, ні інші члени сім`ї йому не чинили. Факт реєстрації відповідача на спірній житловій площі порушує його позивача право на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості оформити субсидію. Просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування належним йому на праві спільної часткової власності житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_1 .
Провадження у справі було відкрито 20 березня 2020 року з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження.
06.09.2021 року підготовче провадження закрито.
У судовому засіданні позивач відсутній, подала до суду клопотання про розгляд справи без його участі, повідомивши суд, що заявлені позовні вимоги підтримує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, судові повістки надіслані на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку його місця проживання та фактичного місця проживання повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про причини повернення - за закінченням встановленого строку зберігання.
З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у порядку, передбаченому правилами статті 280 ЦПК України. .
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.
За даними Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб за адресою - - АДРЕСА_1 , витяг №11480518 від 22.01.2020 року на житловій площі зазначеної квартири зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 22.09.2005 року по теперішній час (а.с.13).
За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 стверджував, що відповідач ОСОБА_2 на житловій площі належної йому на праві спільної часткової власності квартири не проживає фактично понад один рік з моменту його звернення до суду з позовом, на підтвердження чого надав до суду акт-довідку №376 від 19 грудня 2019 року, складений в присутності майстра ОСОБА_5 та жителів будинку по АДРЕСА_1 на предмет того, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 зі слів сусідів не проживає (а.с.8).
Зазначені позивачем обставини, як підстави позову та докази на їх підтвердження не можуть бути перевірені судом через відсутність у судовому засіданні відповідача.
Зважаючи на те, що відповідач у справі не проживає у спірній квартирі без поважних на те причин більше одного року, витрат по утриманню спірного житлового приміщення не несе, місцеперебування його невідоме, останній не є членом сім`ї позивача, відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про визнання ОСОБА_2 таким , що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 , шляхом зняття його з реєстрації.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316,317,319,321,325,405 ЦК України, ст.ст.4,6,23,27,49,76,141,259,263,288 ЦПК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації за адресою - АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк