УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі головуючого судді Першко О.О. розглянувши заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Орловської Ярослави Борисівни про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ВУСО», Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Орловську Я.Б., звернулися до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ПрАТ «Страхова компанія ВУСО», АТ «Страхова компанія «Країна», в якому просять стягнути з відповідача: на користь ОСОБА_2 завдану майнову шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 45 110 грн. 96 коп.; на користь ОСОБА_1 моральну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 15 000 грн. 00 коп.; на користь ОСОБА_2 завдану шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Одночасно з пред`явленням позову було подано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивачів просить накласти арешт на банківські рахунки та/або на майно в межах ціни заявленого розміру позову, зареєстровані за ОСОБА_3 .

Заяву обґрунтовує тим, що відповідач одразу після ДТП зобов`язувався відшкодувати вартість деталей та ремонту автомобіля, а надалі, коли з ним зв`язувалися, він відмовлявся здійснити будь-які виплати, тому є вагомі підстави вважати, що відповідач буде різними способами ухилятися від виконання судового рішення. Належним засобом забезпечення позову буде накладення арешту на банківські рахунки зареєстровані на відповідача та/або майно в межах ціни заявленого розміру позову. Цей захід забезпечення позову дозволить уникнути неправомірних дій з боку відповідача.

Заява передана на розгляд судді 06 вересня 2022 року.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, доходить наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 ст. 150 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не доведено учасниками даного судового процесу.

Натомість, в заяві про забезпечення позову не наведено жодного доводу стосовно того, як невжиття в даному випадку визначеного позивачем саме такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Як і не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заявником не надано достовірних доказів належності відповідачу рухомого чи нерухомого майна, відносно якого слід застосувати заходи забезпечення позову, та його вартості, з яких можливо було визначити співмірність заходів забезпечення позову, який просить застосувати заявник, із заявленими позивачами позовними вимогами. Як і не подано доказів, які б підтверджували відомості про рахунки зареєстровані за ОСОБА_3 , суму грошових коштів та місце їх розміщення у банківських установах.

Таким чином, оскільки подана заява не є підставною для забезпечення позову та відсутні факти, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, не доведено співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 153, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Орловської Ярослави Борисівни про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ВУСО», Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Першко