Справа № 369/5829/22
Провадження № 2/369/4418/22
РІШЕННЯ

Іменем України

17.08.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Смушко К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання, -

в с т а н о в и в :

У липні 2022 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2019 року. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , 2020 року народження. Сумісне життя не склалось та на даний час вони проживають окремо. Неповнолітня дитина залишились проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Для повноцінного та всебічного розвитку дитини є необхідним стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини доходу відповідача. Вказала, що відповідач як батько має надавати матеріальну допомогу.

Крім того, вона не має можливості працювати, зважаючи на вік дитини, постійно займається його вихованням та доглядом. Тому на підставі ст.84 СК України відповідач, як батько дитини, зобов`язаний також сплачувати кошти і на її утримання в розмірі ј частини його доходу.

Просила суд стягнути з:

ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , 2020 року народження, в розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття;

ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі ј частини від заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового міні німу для особи відповідного віку;

витрати покласти на відповідача.

03 серпня 2022 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з позовом відповідач ОСОБА_2 вказав, що після припинення спільного проживання він завжди піклувався про свого сина, ніс витрати на його утримання. Також він має на утримання свою мати ОСОБА_4 , яка є пенсіонеркою та потребує матеріальної допомоги; сина ОСОБА_5 , 2007 року народження, та сина ОСОБА_6 , 2010 року народження. На сина ОСОБА_6 він сплачує аліменти за рішенням суду в розмірі 1689 грн., на сина ОСОБА_5 надає кошти в розмірі 2500 грн. Зважаючи, що загальний розмір відрахувань з його доходу не може перевищувати 50%, тому позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину ОСОБА_3 , 2020 року народження, визнає в частині стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини його доходу. В іншій частині та вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача заперечував та просив відмовити.

При розгляді справи представник позивача позовні вимоги підтримала. Просила позов задоволити.

У судове засідання відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, поданий суду відзив, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

При розгляді справи судом встановлено, що 06 липня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №224.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 травня 2022 року шлюб між сторонами розірвано.

Батьками неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст.180 СК України.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ст.181 СК України).

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею проживає неповнолітня дитина: ОСОБА_3 , 2020 року народження.

Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 08 липня 2022 року.

При розгляді справи позивач стверджував про імперативність її права на отримання аліментів, суд погоджується з такими доводами позивача. Але при вирішенні справ про стягнення аліментів позивач зобов`язаний також довести бажаний розмір аліментів, а не лише вказати певний розмір, оскільки розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку.

Посилання позивача на те, що відповідач працює, має дохід та може сплачувати аліменти у заявленому розмірі, суд оцінює критично. Жодних належних та допустимих доказів цим обставинам суду не надала, не заявила клопотань про їх витребування у разі складнощів в їх отриманні.

Натомість судом встановлено, що ОСОБА_2 має ще двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

З Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 30 січня 2017 року стягнено з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_9 , 2010 року народження, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 689 гривень (одна тисяча шістсот вісімдесят дев`ять), щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 25 липня 2016 року і до повноліття дитини.

Посилання відповідача на утримання своєї матері ОСОБА_4 суд до уваги не бере, оскільки відповідач не подав доказів того, що його мати потребує матеріального утримання через свій похилий вік. Пенсійний вік матері не може ототожнюватись з потребую додаткового матеріального утримання та можливістю надання такого утримання лише відповідачем.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

З огляду на те, що дитина проживає з матір`ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відсутність відомостей про доходи чи витрати відповідача, його заперечення щодо заявленого розміру аліментів, наявність на утримання інших дітей, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ч. 2 ст. 183 СК України.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини (жінки) на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка (батька дитини) надавати таке утримання.

Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно ч.2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Судом встановлено, що син сторін ОСОБА_3 , 2020 року народження, проживає разом з матір`ю, відсутні докази надання відповідачем допомоги на особисте утримання ОСОБА_1 , з`ясувавши всі фактичні обставини справи та враховуючи, що відповідач належних та допустимих доказів про наявність на його утриманні інших осіб, щоб унеможливили сплату аліментів на утримання дружини, не надав, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, а тому враховуючи фінансові можливостей відповідача, стягнені аліменти на утримання дітей, стягує з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/10 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 08 липня 2022 року до досягнення дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 75, 81, 84, 181, 182, 191 Сімейного Кодексу України, статтями 10, 13, 247, 258, 263, 267, 273, 355, 430 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утриманнязадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08 липня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/10 всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною трьох років, починаючи з 08 липня 2022 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22 серпня 2022 року.

Суддя Н. С. Пінкевич