Справа № 569/2898/22
УХВАЛА

23 серпня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О.В.,

за участі секретаря судового засідання Янок М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом Акціонерного товариства "Альфа-Банк"

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє законна представниця - ОСОБА_1

про визнання осіб такими що втратили право користування майном

учасники справи у судове засідання не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 29.03.2021 відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

07 липня 2022 року від представника позивача надійшла заява про зупинення провадження у справі в якій вказує, що в провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває цивільна справа № 569/25197/21 за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Плетньов Володимир Олександрович, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та визнання права спільної сумісної власності на квартиру. Предметом розгляду справи є скасування рішення про державну реєстрацію прав власності на квартиру, яка є предметом іпотеки. Рішенням Рівненського міського районного суду Рівненської області від 23.05.2022 позовні вимоги було задоволено частково. Станом на сьогодні АТ «Альфа-Банк» подано апеляційну скаргу на рішення. Так як відповідний спір (стосовно визнання реєстрації права власності за АТ «Альфа-Банк» право власності на квартиру, що є предметом спору, та спір АТ «Альфа-банк» про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням) на сьогоднішній день остаточно не вирішено, а результат розгляду спору впливає на розгляд даної справи.

Стосовно вказаного клопотання суд зазначає, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому пов`язаною є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч.ч. 4-6 ст. 82 ЦПК України). Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин. Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також, чим саме обумовлюється неможливість розгляду цієї справи. Саме по собі твердження про неможливість розгляду вказаної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і встановити ці обставини у даній справі неможливо.

Як слідує із заяви представника відповідача про зупинення провадження в цій справі, в останній не зазначено, чому зібрані у цій справі докази не дозволяють установити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду та належним чином не конкретизовано, чому з огляду на характер заявлених вимог неможливо розглянути справу без попереднього розгляду справи №569/25197/21.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Із поданої заяви та наданих обґрунтувань суд не встановив необхідних умов для зупинення провадження у справі, які передбачені п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Також суд, проаналізувавши фактичні обставини справи, вважає, що відкриття провадження у справі №569/25197/21 не є підставою, за якою провадження у цій справі підлягає обов`язковому зупиненню, оскільки наявні у вказаній справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. У зв`язку з чим суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду цієї справи.

Отже, сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №569/25197/21 суд у цій справі має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення спору суті.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

За таких обставин необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі.

Керуючись ст.258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача від 07.07.2022 про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту підписання її суддею та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала підписана 23.08.2022.

Суддя Левчук О. В.