Справа № 209/726/22
Провадження № 2/209/602/22
РІШЕННЯ

іменем України

30 серпня 2022 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Багбая Є.Д.

за участі секретаря Полухіної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 22 вересня 2001 року по 27 листопада 2021 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу відповідач придбав 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу частини квартири, укладеного 05 травня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Панко Г.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 306. Згідно змісту договору купівлі продажу вищезазначена квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя. Купівля відбувалася за згоди позивача, підпис на заяві про згоду засвідчено нотаріально. У зв`язку із тим, що відповідач відмовляється в добровільному порядку вирішити питання розподілу спільної сумісної власності в добровільному порядку позивач змушена звернутися до суду. Просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; виділити ОСОБА_1 із спільної сумісної власності подружжя 1/3 частину вищезазначеної квартири та визнати за нею право власності; виділити ОСОБА_2 із спільної сумісної власності подружжя 1/3 частину вищезазначеної квартири та визнати за ним право власності; припинити право власності ОСОБА_2 на 2/3 частину вищезазначеної квартири та стягнути з нього судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 19 травня 2022 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву, де зазначив, що 15 вересня 2021 року він подав до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська позовну заяву до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. З серпня 2019 року він проживав окремо в квартирі батьків, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією акту № 176 від 26.07.2022 року про проживання без реєстрації, виданий КП КМР «Добробут». Крім того, факт окремого проживання подружжя з серпня 2019 року було визнано ОСОБА_1 , яка особисто подала заяву, якою визнала позов, в тому числі і факт окремого проживання подружжя з серпня 2019 року. Таким чином, квартира за адресою: АДРЕСА_1 була придбана за особисті кошти ОСОБА_2 , на підставі чого просить відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, долучила відповідь на відзив, згідно якого зазначила, що в рішенні суду про розірвання шлюбу не зазначено дата припинення спільного проживання подружжя, окрім того, нею долучено заяву, подану по справі № 209/3601/21 про розірвання шлюбу, де вона звертає увагу суду про те, що шлюбні відносини між ними припиненні не в серпні 2019 року як зазначає ОСОБА_2 , а в червні 2020 року, про що просила вказати в рішенні суду. Також відповідно до акту про проживання ОСОБА_2 без реєстрації № 176 від 26 липня 2022 року за адресою: АДРЕСА_2 зазначила, що він складаний зі слів самого відповідача, який намагається приховати факт спільного проживання. При вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Панко Г.В. було роз`яснено наслідки майнових відносин після укладення договору, що дана квартира може бути або спільною сумісною власністю подружжя (тобто придбана за спільні кошти) або особистим майном подружжя (придбана в приватну власність).У зв`язку із чим 2/3 частини квартири є спільною сумісною власністю подружжя, про що зроблена відмітка нотаріусом при вчиненні угоди. Просить задовольнити позов.

У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини:

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2001 року до 27 жовтня 2021 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження /а.с. 9/ та рішенням суду про розірвання шлюбу /а.с.10/. Згідно рішення суду по справі №209/3601/21 про розірвання шлюбу встановлено, що сімейно шлюбні відносини між сторонами припиненні, проте дата їх припинення не зазначена. 05 травня 2020 року відповідач ОСОБА_2 , перебуваючи в шлюбі, придбав квартиру АДРЕСА_3 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу частини квартири /а.с.11/ який був укладений у приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Панко Г.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 306. Згідно п. 1.7 Договору купівлі продажу частини квартири серії НОК 472351 зазначено, що «покупець свідчить, що купує вказану частину квартири на праві спільної сумісної власності подружжя і купівля відбувається за згодою дружини, ОСОБА_1 , підпис на заяві про таку згоду засвідчено нотаріально приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Панко Ганною Вікторівною 05.05.2020 року по реєстру № 305. Станом на 08 лютого 2022 року відповідно Висновку про вартість до звіту №0802/1 від 08 лютого 2022 року ринкова вартість 1/1 частки об`єкта оцінки становить 674221,00 гривень, ринкова вартість 1/3 частки об`єкта оцінки становить 224740,33 гривень /а.с.14-29/. Згідно акту № 176 про проживання без реєстрації від 26 липня 2022 року, що складено техніками КП КМР «Добробут» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_2 дійсно проживає за даною адресою фактично без реєстрації зі слів заявника з серпня 2019 року, про що свідчать сусіди /а.с.57/. На даний час між сторонами виникло питання щодо розподілу спільного майна подружжя, згоди щодо повного та остаточного врегулювання зустрічних претензій сторони шляхом укладення мирової угоди сторони не досягли.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Частинами 1 та 2 ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до ч. 2, 3ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Як зазначено в ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. … Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати,що 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя в зв`язку з тим, що спірна квартира була придбана в період, коли сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Суд не приймає до уваги докази, додані відповідачем, оскільки акт про проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 за період з серпня 2019 року був складений зі слів заявника, що відображено в акті, який намагався приховати факт спільного проживання. Окрім того, за змістом договору про купівлі продажу частини квартири засвідчено підпис приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Панко Г.В. згоду ОСОБА_2 , що частина квартира належить сторонам на підставі спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, є підстави для задоволення позову та виділити із спільної сумісної власності подружжя, 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 кожному із подружжя, визнавши за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі, які складаються з сплаченого судового збору в розмірі 2247,41 гривень витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 гривень, витрати сплачені за проведення.

На підставі ст. ст. 60, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 316, 319, 321, 392 ЦК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", керуючись ст. ст. 3, 12, 76, 78, 81, 82, ч.3 ст. 211, ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_4 ) про поділ спільного майна подружжя - задовольнити повністю.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 із спільної сумісної власності подружжя, 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 224740,33 гривень.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 224740,33 гривень.

Виділити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 із спільної сумісної власності подружжя, 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 224740,33 гривень.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 224740,33 гривень.

Припинити право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 сплачений позивачем судовий збір у розмір 2247,41 (дві тисячі двісті сорок сім гривень сорок одна копійка).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дні.провського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення буде виготовлений до 05 вересня 2022 року.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Є.Д. Багбая