справа № 208/6754/16-ц
№ провадження 6/208/80/22
УХВАЛА

Іменем України

28 липня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.,

За участю: секретаря Оніщук Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 «про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа для виконання» по цивільній справі № 208/6754/16 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Екосервіс» «про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку»,

встановив:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 подав до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали заяви «про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа для виконання» (а.с.96-97). Згідно до змісту заяви, просить:

-визнати поважними причини пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих 17 вересня 2021 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року у цивільній справі № 208/6754/16-ц, за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Екосервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку;

-поновити ОСОБА_1 пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів, виданих 17 вересня 2021 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року у цивільній справі № 208/6754/16-ц, за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міське: ради «Екосервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за ча: затримки розрахунку, яким з Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Екосервіс на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по заробітній платі в розмір 7019,01 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 16 березня 2015 року по 24 квітня 2017 року в розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування заяви зазначає наступне.

24 квітня 2017 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ухвалено рішення у цивільній справі № 208/6754/16, за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Екосервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку. Судом було вирішено: «Стягнути з КП КМР «Екосервіс» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в розмірі 7019,01 грн. і середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 16 березня 2015 року по 24 квітня 2017 року в розмірі 108 233,40 грн.».

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року, була задоволена апеляційна скарга КП КМР «Екосервіс» на рішення суду першої інстанції, змінено рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 квітня 2017 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, зменшена сума стягнення з 108 233,40 грн. до 10 000,00 грн., в іншій частині рішення залишено без змін.

Не погодившись з рішенням Апеляційного суду Дніпропетровській області, в грудні 2017 року, я надіслав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в якій просив скасувати рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12 грудня 2017 року за моєю касаційною скаргою відкрито касаційне провадження

17 січня 2018 року справу № 208/6754/16-ц та матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду згідно підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 20017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Справа перебувала в провадженні Верховного Суду до 18 березня 2020 року.

Постановою Верховного Суду від 18 березня 2020 року касаційна скарга позивача залишена без задоволення, а рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року залишено без змін.

Згідно супровідного листа Другої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду цивільна справа № 208/6754/16-ц направлена до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 31 березня 2020 року.

Таким чином, до 31 березня 2020 року цивільна справа була відсутня в Заводському районному суді м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, отже по ній не могли бути складені та видані виконавчі листи для примусового виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2020 року.

Оскільки боржник Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Екосервіс» рішення суду добровільно не виконав, у 2021 році позивач звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із заявою про видачу мені виконавчих листів для примусового виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області.

За заявою позивача канцелярією Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області мені було видано два виконавчих листа у справі № 208/6754/16-ц про стягнення з КП КМР «Екосервіс» на його користь заборгованості по заробітній платі в розмірі 7019,01 грн., та про стягнення з КП КМР «Екосервіс» на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 16 березня 2015 року по 24 квітня 2017 року в розмірі 10 000,00 грн.

У цих виконавчих листах було зазначено, що вони видані 17 вересня 2021 року, але строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - до 16 листопада 2020 року.

Таким чином, після видачі виконавчих листів позивач не має можливості пред`явити їх для примусового виконання до державної виконавчої служби, хоча вважає, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання пропущений ним з поважних причин, бо до 31 березня 2021 року цивільна справа перебувала у Верховному Суді, яким лише 18 березня 2020 року було прийнято постанову по суті поданої позивачем касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції.

Отже, враховуючи, що розгляд касаційної скарги відбувся лише 18 березня 2020 рою а цивільна справа була направлена до суду першої інстанції 31 березня 2020 року, вважаю, ш: строк пред`явлення виконавчих листів до виконання необхідно відраховувати, починаючи з 18 березня 2020 року.

На думку ОСОБА_1 причини, з яких він пропустив строк пред`явлення виконавчого документу для виконання, є поважними, бо вони виникли незалежно від його волі, а існували об`єктивні перешкоди для отримання виконавчого документа та його пред`явлення до виконання через тривале перебування цивільної справи на розгляді у Верховному суді.

Крім того, заявник вважає, що запроваджені в Україні з березня 2020 року карантинні заходи також можуть бути визнані судом поважними причинами пропуску мною строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання

Через встановлений державою жорсткий карантин у зв`язку з невідомою до цього хворобою значно ускладнилося відвідування різних державних установ, у тому числі судів та відділів державної виконавчої служби, що узгоджувалося з постійним нагадуванням органів державної влади про необхідність залишатися вдома, уникати скупчення людей, не користуватися суспільним транспортом, рух якого також був обмежений, а після повернення справи до суду першої інстанції у квітні 2020 року і до закінчення строку пред`явлення виконавчих документів до виконання (16 листопада 2020 року) залишився нетривалий порівняно із встановленим законом трирічний строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Навіть до ЦПК України були внесені відповідні зміни щодо продовження процесуальних строків на строк дії карантину.

Так, 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-ІХ), яким розділ XII «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Після внесення змін до п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, які набрали чинності 17 липня 2020 року, чинна редакція вказаного пункту містить посилання на те, що причини пропуску процесуальних строків можуть бути визнані поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Згідно методичної інформації, що була надана судам Касаційним цивільним судом Верховного Суду щодо спірних питань застосування законодавства про продовження процесуальних строків під час дії карантину, посилання на те, що особа пропустила строк через оголошення карантину, може враховуватися як поважна причина.

Таким чином, враховуючи зазначені мною обставини, заявник вважає, що має право просити суд поновити йому строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів, який я пропустив з поважних причин.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду заяву ОСОБА_1 «про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа для виконання» передано до провадження судді Івченко Т.П. (а.с.94-95).

Ухвалою суду від 21 жовтня 2021 року заяву призначено до розгляду в судовому засіданні.

26 липня 2022 року через канцелярію суду відповідачем, КП КМР «Екосервіс» в особі директора Лукашова Є. надійшов відзив на заяву про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання згідно до змісту якого у задоволенні заяви ОСОБА_1 «про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання» просить відмовити у повному обсязі з підстав відсутності існування об`єктивних причин неможливості своєчасного отримання виконавчого листа. Крім того, доказів того, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання переривався позивачем не надано (а.с.130-134).

26 липня 2022 року директором КП КМР «Екосервіс» - Лукашовим Є. подано клопотання про розгляд зави «про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа для виконання» без його участі (а.с.128).

В судове засідання призначене на 27 липня 2022 року сторони по справі не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені згідно до ст. 130 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянув матеріали заяви, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 433 ЦПК України, заява розглядається судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дублікату виконавчого листа.

Суд наголошує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Судом встановлено, що в проваджені Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області перебувала цивільна справа № 208/6754/16 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Екосервіс» «про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку».

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Екосервіс» «про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку» задоволено повністю (а.с.25).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 квітня 2017 року змінно в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, зменшивши суму 108 233,40 до 10 000,00 грн. (а.с.57-58).

Постановою Верховного суду від 18 березня 2020 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року залишено без змін (а.с.85-89).

09 квітня 2020 року справа № 208/6754/16 надійшла до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, що підтверджується відміткою на реєстраційному штампі суду (а.с.91).

22 вересня 2021 року ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву згідно до змісту якої просить видати виконавчі листи по справі № 208/6754/16 за позовом позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Екосервіс» «про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку» (а.с.108).

17 вересня 2021 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області видано виконавчі листи згідно до змісту яких строк пред`явлення до виконання 16 листопада 2020 року (а.с.105, а.с.106).

Як вбачається зі змісту наданої інформації Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14 вересня 2021 року № 25522 станом на 14 вересня 2021 року у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 , як стягувача (а.с.92).

Відповідно до ч.3 ст. 433 ЦПК України, заява розглядається судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дублікату виконавчого листа.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Верховний суд в Постанові від 18 лютого 2020 року по справі № 2-1216/09 провадження № 61-17795св19, зазначив, що стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Суд наголошує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19, ЄДРСРУ № 86566261 ) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до ч.1 ст.12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020) розділ ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України доповнено пунктом 3 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначена редакція пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України діяла до 16.07.2020 включно.

У подальшому, 17 липня 2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким пункт 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України викладено в новій редакції, яким унормовано, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно із пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону № 731-IX процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Отже, зміст наведених норм права дає підстави для висновку, що визначені Цивільним процесуальним України процесуальні строки за період з 02 квітня 2020 по 16 липня 2020, були продовжені на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Водночас починаючи з 17 липня 2020 законодавець змінив порядок застосування процесуальних строків в цивільному судочинстві, визначивши обов`язкові умови, з настанням яких закон пов`язує можливість поновлення строків.

Також із внесеними Законом № 731-IX змінами, законодавець з метою забезпечення основоположних гарантій учасників справи на оскарження судових рішень передбачив додатковий 20-денний строк, який обчислюється з дня набрання цим Законом чинності, протягом якого особи мали право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Тобто, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону № 540-IX, закінчилися 06 серпня 2020.

Разом з тим, суд звертає увагу, що Цивільний процесуальний кодекс України не встановлює жодних строків звернення з заявою про видачу виконавчого листа, а тому положеннями пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 540-IX і не було передбачено продовження строку звернення з вказаною заявою.

Із матеріалів справи вбачається, що цивільна справа № 208/6754/16 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Екосервіс» «про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку» після розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2017 року скеровано до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, який згідно до відмітки на реєстраційному штампі отримав зазначену цивільну справу 09 квітня 2020 року вх. № 5093 (а.с.91).

У свою чергу позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із заявою про видачу йому виконавчих листів по даній справі лише - 22 вересня 2021 року, тобто через 1 рік та 5 місяців після отримання Заводським районним судом зазначеної цивільної справи разом з постановою Верховного Суду від 18 березня 2020 року.

Посилання ОСОБА_1 на період загальнонаціонального карантину, запровадженого Урядом на думку суду не є доречними, оскільки позивач не був позбавлений можливості подати заяву про видачу йому виконавчих листів шляхом направлення її поштою до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, а тому оголошення загальнонаціонального карантину, наявність якого не вплинула на звичайний режим роботи відділень поштового зв`язку та суду, не може вважатись поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-які докази поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, отже у суду немає підстав поновлення строків для його пред`явлення.

Суд приходить до висновку, що недбале ставлення до процесуальних обов`язків з боку стягувача за таких обставин не може виправдовувати пропуск відповідних процесуальних строків, оскільки фактично покладає надмірний тягар на боржника.

Крім того, суд враховує, що згідно рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що обставини викладені в заяві ОСОБА_1 «про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання», є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до викладеного та керуючись ст.ст.260, 261, 433 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 «про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа для виконання» по цивільній справі № 208/6754/16 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Екосервіс» «про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за затримку розрахунку» - відмовити у повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у строки, встановлені статтею 354 ЦПК України.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати за адресою: 51900, місто Камянське Дніпропетровської області, вул. І.Ясюковича, 5, та на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://zv.dp.court.gov.ua .

Суддя Івченко Т. П.