Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2022 р. Справа153/1115/22

Провадження2-о/153/44/22-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Швеця Р.В.

за участю секретаря судового засідання Побережної Т.М.

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ямпільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, в якій просила встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Донецька область Орджонікідзівський район, місто Маріуполь, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території в місті Маріуполь Орджонікідзівський район Донецької області. Факт смерті чоловіка підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №1593 від 29.06.2022, яке видано від імені невизнаної Донецької народної республіки і є недійсним на території України та не створює юридичних наслідків. Заявниця вказала, що з метою реєстрації смерті чоловіка вона звернулася до Ямпільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області, де їй було відмовлено, тому вона вимушена звернутися до суду із вказаною заявою.

Заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, вказала, що 20.03.2022, коли відбувалося бомбардування м.Маріуполя, її чоловік ОСОБА_2 хворів і відмовився спускатися по простинях з четвертого поверху будинку, що розташований на АДРЕСА_1 , і залишився в квартирі, внаслідок чого там і загинув. 20.05.2022 вона знайшла залишки тіла ОСОБА_2 у вказаному будинку.

Представник заінтересованої особи Ямпільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області у судове засідання не з`явився, суду надано письмову заяву за підписом начальника відділу Денисової Ю., вх.№4539 від 29.08.2022, про розгляд справи без її участі, щодо заявлених вимог поклалася на розгляд суду.

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Із показань свідка ОСОБА_3 встановлено, що в квітні 2022 року, вона намагалася дізнатися відомості про матір та вітчима, які проживали на той час в м.Маріуполь, і їй стало відомо, що її мати жива, а про вітчима ОСОБА_2 немає жодної інформації, оскільки останній залишився будинку де була пожежа.

Із копії свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 , виданого 18.08.2022 Ямпільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , є дружиною ОСОБА_2 (а.с.4).

Із копії довідки від 18.08.2022 №526- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована на тимчасово окупованій території в м.Маріуполь Донецької області за адресою: АДРЕСА_2 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.3).

Із копії лікарського свідоцтва про смерть №1593 від 29.06.2022, виданого Старобешівським відділенням бюро судово-медичної експертизи, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: Україна, Донецька область Орджонікідзівський район, місто Маріуполь, причина смерті невстановлена із-за скелетування (а.с.5).

Із повідомлення Ямпільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), вих.№923-21.20-76 від 26.08.2022, встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 на території проведення воєнних (бойових) дій або яка перебуває в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), зокрема, у м.Маріуполь Донецької області, Україна, у зв`язку з відсутністю документа встановленої форми про смерть (а.с.12).

Заслухавши пояснення заявника, показання свідка та дослідивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Згідно ч.2 ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Згідно з п.7 ч.1 ст.1-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до Наказу міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №188 від 17.08.2022 "Про внесення змін до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75", Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 липня 2022 року, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 року за № 453/37789 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 27 липня 2022 року № 169) (далі- Перелік), було викладено в новій редакції. Маріупольська міська територіальна громада перебуває у вказаному переліку відповідно до пп.3 п.7 розділу ІІ Переліку.

Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII (з наступними змінами та доповненнями) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, вказане вище лікарське свідоцтво про смерть не створює правових наслідків.

Разом з тим, оцінюючи надані заявником докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зокрема ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

За змістом ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду.

Згідно ст.17 цього ж Закону державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 породжує юридичні наслідки для заявника, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті.

Задоволення заяви має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до правил ст.317, п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 81, 263-265, 315, 317, 319, 430 ЦПК України, на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд

У Х В А Л И В :

Заявлені вимоги ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ямпільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Донецька область Орджонікідзівський район місто Маріуполь, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Маріуполь Орджонікідзівський район Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 29.08.2022.

Суддя Р.В. Швець