Єдиний унікальний номер № 225/1167/22
Провадження № 2/225/516/2022
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

іменем України

22 серпня 2022 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі

головуючого-судді Челюбєєва Є.В.,

за участі секретаря Панасенко Г.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя ОСОБА_2 придбала житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу будинку було оформлено біржовим контрактом №0147БК1/98 товарною біржею «ЧАС» в м. Донецьк 14.04.1998. Право власності на вказаний будинок було зареєстровано в БТІ м. Дзержинська 19.08.1998 в реєстрову книгу №36 за №9. Продавцями вказаного будинку у біржовому контракті зазначені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Всі вони підписали біржовий контракт.

Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2021 йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину після померлої ОСОБА_6 , оскільки договір купівлі-продажу будинку був оформлений у виді біржового контракту, проте чинним законодавством не передбачено такої форми угоди як біржова. Крім того, договори про відчуження нерухомого майна (купівля-продаж) підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Позивач зазначає, що укладений між ОСОБА_2 та продавцями будинку договір купівлі-продажу будинку не містить в собі протизаконних умов, в ньому зазначені предмет продажу, його характеристика, ціна, порядок передачі предмету продажу. Сторонами за вказаним договором було досягнуто згоди з усіх істотних умов угоди, яка повністю була виконана сторонами угоди.

У зв`язку з чим просить визнати біржовий контракт №0147БК1/98 укладений на товарній біржі «ЧАС» в м. Донецьк 14.04.1998 про купівлю-продаж житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , дійсним.

Провадження у справі відкрито 10.03.2022.

20.07.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначений судовий розгляд справи по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, зазначив, що Торецька міська військова адміністрація Бахмутського району Донецької області не є належним відповідачем у вказаній справі, а належними відповідачами є продавці нерухомого майна за договором. Разом з тим, не заперечують проти ухвалення рішення на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим 12.03.2021 Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 201.

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 17.02.1981 відділом ЗАГС Жовневого району м. Дніпропетровська, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 уклали шлюб 17.02.1981, актовий запис №284.

Як вбачається із договору купівлі-продажу нерухомого майна, вказаний житловий будинок був придбаний ОСОБА_2 14.04.1998 на підставі біржової угоди, зареєстрованої на товарній біржі «ЧАС» за №0147БК1/98. У договорі було зазначено, що на момент біржової угоди продавці ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та покупець будинку ОСОБА_2 , були членами Біржі.

Також в договорі купівлі-продажу нерухомого майна було зазначено, що він підлягає реєстрації в Бюро технічної інвентаризації та згідно ст. 15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу» не підлягає нотаріальному посвідченню.

Вказаний будинок було зареєстровано в БТІ м. Дзержинська 19.08.1998 в реєстрову книгу №36 за №9.

Таким чином, судом встановлено, що договір купівлі-продажу спадкового будинку не був нотаріально посвідчений, а лише зареєстрований на товарній біржі «ЧАС» до виконання умов біржової угоди, а також зареєстрований в БТІ.

Постановою приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Рижкова О.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.09.2021 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину після померлої ОСОБА_6 , оскільки договір купівлі-продажу будинку був оформлений у виді біржового контракту, проте чинним законодавством не передбачено такої форми угоди як біржова. Крім того, договори про відчуження нерухомого майна (купівля-продаж) підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшають або скасовують відповідальність особи.

Дія актів цивільного законодавства в часі регламентована ст. 5 ЦК України.

Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними №9 від 06.11.2009 року встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно зі ст. 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

За змістом ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (1963 року), що діяв на час укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Згідно частини 1 статті 47 ЦК України (1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.

Статтею 2 Закону України "Про товарну біржу" встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Отже, товарна біржа - це оптовий, регулярно діючий ринок, де відбувається торгівля сировиною, матеріалами, іншими товарами, допущеними до обігу на біржі, створений для зручності здійснення комерційної діяльності юридичними та фізичними особами, які, в свою чергу, повинні бути обов`язково зареєстрованими відповідною біржою як її учасники.

На товарних біржах здійснюються біржові операції, які повинні відповідати сукупності вимог, установлених статтею 15 Закону України "Про товарну біржу", згідно з якою угода вважається укладеною на біржі: якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Так, матеріалами справи встановлено, що при вчиненні договору купівлі-продажу будтинку дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу будинку. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення.

Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі ж порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, судам слід виходити із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, а також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Порушені право чи інтерес підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним способом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Відповідно до положень ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З наведених норм права вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав фізичних осіб. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

У справі, яка розглядається, позивач обрав спосіб захисту порушеного права у вигляді визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку.

Проте, обраний позивачем спосіб захисту є неефективним.

Так, матеріалами справи встановлено, що станом на 31.12.2012 договір купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1 був укладений на товарній біржі «ЧАС», даний договір, згідно ст. 227 ЦК УРСР був зареєстрований в БТІ ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто померла ОСОБА_2 стала власником вищевказаного нерухомого майна.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї дружини ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, ефективним способом захисту є саме визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на вказаний житловий будинок, проте таких вимог в суді не було заявлено.

Враховуючи зазначені норми закону, суд приходить до висновку, що позивачем при зверненні до суду було обрано, хоча і передбачений законом спосіб захисту, однак він є неефективним, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12,81,263-265,341,342 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Торецької міської військово-цивільної адміністрації Бахмутського району Донецької області (85200, м.Торецьк, вул. Маяковського 24-а) про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя Є.В. Челюбєєв