Справа № 565/1642/21
Провадження № 2/565/133/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Незнамової І.М.,

з участю: секретаря судового засідання Нафєєвої Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за період відсторонення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (надалі ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом») про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за період відсторонення, в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати наказ №4554-к від 11.11.2021 року «Про відсторонення від роботи працівників професійно-технічного училища з підстав відмови або ухилення від обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в частині, що стосується позивача;

-зобов`язати відповідача виплатити йому середній заробіток за час відсторонення від роботи;

-допустити його до роботи за займаною посадою інженера з підготовки кадрів у професійно-технічному училищі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач з 24.03.2015 працює на посаді інженера з підготовки кадрів у професійно-технічному училищі (надалі - ПТУ) ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом». Наказом №4554-к від 11.11.2021 року «Про відсторонення від роботи працівників ПТУ з підстав відмови або ухилення від обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в тому числі позивача ОСОБА_3 , відсторонено від посади з 11.11.2021 року з підстав відсутності у нього щеплення від гострої респіраторної хвороби CОVID-19. Такий наказ позивач вважає незаконним, оскільки статтею 46 КЗпП України не передбачено відсутність щеплення від гострої респіраторної хвороби CОVID-19, як підставу для відсторонення працівника від роботи. Також позивач зауважує, що його посада, як працівника державного підприємства - ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», не підпадає під дію наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», як працівника освіти. Крім того, ОСОБА_3 стверджує, що ані у трудовому договорі, ані у законодавстві України, відповідачу не надано права примушувати своїх працівників вакцинуватись від гострої респіраторної хвороби CОVID-19. Позивач зазначає, що відповідно до посвідчення про перевірку знань, у нього є відмітка про проходження медичного огляду та висновок комісії про придатність до займаної посади. ОСОБА_3 також вважає, що вимога роботодавця надати підтвердження про щеплення від респіраторної хвороби CОVID-19 є зміною істотних умов праці в розумінні ч.3 ст.32 КЗПП, а саме зміна режиму роботи, яка відбулась 11.11.2021 року, тому роботодавець був зобов`язаний повідомити його не пізніше ніж за два місяці до таких змін. Також позивач вважає, що відповідачем не додержано вимоги ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», оскільки вакцинація від коронавірусної хвороби не включена до календаря щеплень, профілактичні щеплення проти CОVID-19 не є обов`язковими. Окрім цього, ОСОБА_3 стверджує, що вимога відповідача надати докази проведення щодо нього медичних маніпуляцій, чи підтвердження заборон на проведення таких маніпуляцій, є незаконною, оскільки така інформація, на його думку, становить медичну таємницю. Позивач зазначає, що оспорюваним наказом відповідач фактично позбавив його засобів для існування та порушив право на працю, а виданий наказ суперечить Закону України «Про оплату праці».

Від відповідача - ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вказує, що позовні вимоги ОСОБА_3 не визнає, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що підставою звернення до суду з позовом позивач зазначає особисто надумані порушення законодавства з боку відповідача та вчинення щодо нього протиправних дій. Відповідач у відзиві зазначає, що відповідно до Положення про організаційну структуру ДП «НАЕК «Енергоатом», організаційна структура підприємства складається із структурних підрозділів, одним із яких є відокремлений підрозділ «Рівненська АЕС», який не має статусу юридичної особи і здійснює свою діяльність від імені ДП «НАЕК «Енергоатом» на підставі чинного законодавства України. Відповідно до організаційної структури управління ВП «Рівненська АЕС», професійно-технічне училище, де працює позивач ОСОБА_3 , являється структурним підрозділом відповідача. Відповідач вказує, що на момент виникнення спірних правовідносин діяли обмежувальні протиепідемічні заходи, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», із змінами згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 року №1096. 07.10.2021 року за №1306/36928 Міністерством юстиції України було зареєстровано наказ Міністерства охорони здоров`я України №2153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» (надалі - Перелік), який набрав чинності 08.11.2021 року, відповідно до якого обов`язковим профілактичним щепленнямпроти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають, зокрема, працівники закладів вищої, післядипломної, фахової перед вищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Цим наказом передбачається, що щеплення є обов`язковим в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень. На виконання змін в законодавстві, відповідачем 08.10.2021 року було проведено засідання штабу з проведення карантинних заходів щодо запобігання хвороби COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, за результатами якого протоколом зобов`язано директора ПТУ до 07.11.2021 року забезпечити виконання наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року №2153, в частині проведення обов`язкової вакцинації працівників ПТУ. З даним протоколом позивач ОСОБА_3 ознайомлений 18.10.2021 року. 09.11.2021 року директором ПТУ Петриком Р.Л. комісійно складено акт про відмову надати позивачем ОСОБА_3 пояснення щодо вакцинації та запропоновано позивачу надати документ, який підтверджує вакцинацію від гострої респіраторної хвороби COVID-19 або довідки про наявність протипоказань до вакцинації, позивач таких доказів не надав, тому, наказом від 11.11.2021 року №4554-к «Про відсторонення від роботи працівників ПТУ», ОСОБА_3 був відсторонений від роботи з 11.11.2021 року до усунення причин, що зумовили відсторонення, без збереження заробітної плати. Відсторонення від роботи позивача оформлено наказом ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», у ньому зазначено правові підстави та строки відсторонення, як того вимагає чинне законодавство. Оскільки в наказі №4554-к від 11.11.2021 року йдеться про реалізацію права позивача на працю, його було ознайомлено з наказом про відсторонення від роботи, з яким ОСОБА_3 не погодився і написав свої заперечення. У відповідача не виникає сумнівів та недовіри до наказу МОЗ від 04.10.2021 року №2153, щодо його законності, зважаючи на те, що необхідну процедуру введення його в дію він пройшов. Також, у позовній заяві позивач посилається на ч.3 ст.32 КЗпП України та зазначає, що у нього змінено істотні умови праці, однак відповідач вважає, що позивачем не надано доказів про зміну істотних умов праці стосовно нього, а впровадження обов`язкового щеплення працівникам не підпадає під дію норми про зміну істотних умов праці.

Позивач ОСОБА_3 надав до суду відповідь на відзив відповідача - ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», в якій заперечив аргументи відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву, зокрема вказав, що виданий відповідачем наказ №4554-к від 11.11.2021 року є втручанням у право людини на працю, а обмеження такого права згідно Конституції України дозволено лише Законами України. Незважаючи на зазначене, відповідач при виданні наказу №4554-к від 11.11.2021 року керувався підзаконними актами, зокрема пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236. На думку позивача, підстава та порядок його відсторонення від роботи згідно наказу від 11.11.2021 року №4554-к суперечить положенням ст.46 КЗпП, ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб». ОСОБА_3 також вважає, що щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19 не визначено жодним Законом України, як обов`язкове, зокрема це не визначено і наказом №2153 від 04.10.2021 року.

Від відповідача - ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, згідно якого відповідач вказує, що в межах своїх повноважень МОЗ України видало наказ №2153 від 04.10.2021 року, яким затверджено перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» відповідно до якого обов`язковим профілактичним щепленнямпроти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, підлягають, зокрема працівники: закладів вищої, післядипломної, фахової перед вищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Позивач ОСОБА_3 за займаною посадою є працівником освіти і входить до переліку працівників, визначених наказом №2153 від 04.10.2021 року та підлягає обов`язковим профілактичним щепленнямпроти гострої респіраторної хвороби COVID-19. Відповідач також зауважує, що пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 на керівників державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ та організацій покладено саме обов`язки забезпечити контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена відповідним Переліком, а також відсторонення від роботи (виконання робіт) таких працівників та державних службовців, які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність таких протипоказань, виданий закладом охорони здоров`я. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що при видачі наказу №4554-к від 11.11.2021 року, яким ОСОБА_3 тимчасово відсторонено від роботи, відсутні порушення Конституції України та Законів України, а також відсутні ознаки дискримінації, щодо позивача.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився, уповноважив на представництво своїх інтересів адвоката Шумру І.В.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Шумра І.В. позовні вимоги ОСОБА_3 підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому зауважила, що відповідач - ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» не ознайомив позивача ОСОБА_3 із жодним наказом на підприємстві про обов`язковість вакцинації проти COVID-19 та подальшого відсторонення від роботи у разі ненадання підтвердження про вакцинацію. Також вказала, що відповідач не повідомив під особистий підпис ОСОБА_3 про обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19. Представник позивача вважає, що проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 не є обов`язковим, а відсторонення працівників від роботи в разі відсутності щеплень суперечить Конституції України та Законам України. При цьому зазначає, що вичерпний перелік підстав для відсторонення визначений в ст.46 КЗпП України, який не містить підставу для відсторонення працівника від роботи, як відсутність у працівника профілактичного щеплення проти COVID-19. На думку представника позивача ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_3 є працівником ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», тому відсторонити його можливо було лише згідно наказу Міністерства охорони здоров`я №2393 від 01.11.2021 року, з дати набрання чинності вказаним наказом, а саме з 09.12.2021 року. Також зауважує, що оскільки на час виникнення спірних відносин не був прийнятий наказ Міністерства охорони здоров`я №2393 від 01.11.2021 року, тому відповідач навіть не набув права вимагати у позивача як медичний висновок про його вакцинацію, так і медичних документів щодо протипоказання до проведення вакцинації. Крім того зауважує, що наказ відповідача в частині відсторонення ОСОБА_3 від роботи, виданий за відсутності подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби.

Представник позивача у судовому засіданні додатково пояснила, що оскільки роботодавець не вимагав від ОСОБА_3 надати підтвердження про щеплення проти COVID-19, не інформував про необхідність проведення такого щеплення позивача, тому ОСОБА_3 ніякого підтвердження роботодавцю і не надав. Представник позивача також вважає, що інформація щодо наявності або відсутності вакцинації, а також інформація щодо протипоказань до проведення вакцинації становлять лікарську таємницю та не підлягає розголошенню. На думку представника позивача, у відповідача не було правових підстав для видання наказу №4554-к від 11.11.2021 року «Про відсторонення від роботи працівників ПТУ», яким відсторонено від роботи ОСОБА_3 .

На запитання головуючого, представник позивача пояснила, що ОСОБА_3 дійсно має робоче місце із встановленою на ньому комп`ютерною технікою, має для роботи, ознайомлення з електронним документообігом ВП «Рівненська АЕС», у тому числі і документами, що стосуються особисто позивача, особистий захищений носій з кваліфікованим електронним підписом та індивідуальним паролем захисту, однак, на думку представника, електронним носієм ОСОБА_3 міг скористатися будь-хто, оскільки індивідуальний пароль позивача відомий певному колу працівників ПТУ, також пояснила, що дійсно ОСОБА_3 проходить обов`язкові медичні огляди, за результатом яких надає відомості про свій стан здоров`я роботодавцю, такі відомості, на її думку, також становлять медичну таємницю, однак при цьому зауважила, що профілактичні щеплення проти COVID-19 є добровільними, а тому саме таку інформацію позивач не зобов`язаний надавати роботодавцю.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, при цьому додатково до викладених заперечень у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, зазначила, що порушень норм законодавства при відстороненні ОСОБА_3 відповідачем не допущено, його відсторонення є правомірним. Представник відповідача зазначила, що згідно ст.4 ЗУ «Про професійну (професійно-технічну) освіту», її система складається із закладів професійної (професійної-технічної) освіти незалежно від форм власності та підпорядкування. На діяльність закладів професійної (професійної-технічної) освіти поширюються, зокрема обмежувальні протиепідемічні заходи, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із змінами згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 року №1096. На виконання пункту 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236, наказу МОЗ №2153 від 04.10.2021 року та у зв`язку із ненаданням позивачем ОСОБА_3 документу, який підтверджує вакцинацію від гострої респіраторної хвороби COVID-19 або довідки про наявність протипоказань до вакцинації, наказом від №4554-к від 11.11.2021 року «Про відсторонення від роботи працівників ПТУ», у тому числі позивач ОСОБА_3 , був відсторонений від роботи з 11.11.2021 року до усунення причин, що зумовили відсторонення, без збереження заробітної плати. При цьому зауважила, що ОСОБА_3 , як працівник закладу професійної (професійної-технічної) освіти, обов`язково підлягає профілактичному щепленнюпроти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину згідно наказу МОЗ №2153 від 04.10.2021 року.

Представник відповідача вказує, що постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 є окремим нормативним актом, і відсторонення від роботи працівників, які ухиляються від проведення щеплень проти COVID-19 проводиться без подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби. З 01.03.2022 року ОСОБА_3 допущено до роботи на посаді у зв`язку із зупинення дії наказу МОЗ України №2153 від 04.10.2021 року.

Представник відповідача також пояснила, що наданими суду письмовими копіями електронних документів підтверджується факт доведення роботодавцем ОСОБА_3 необхідності проведення вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, при цьому обов`язок подання роботодавцю документу про підтвердження проходження вакцинації чи документу, який встановлює підстави для звільнення від вакцинації, покладається на працівника. Представник позивача стверджує, що ОСОБА_3 був обізнаний з наслідком у виді відсторонення від роботи у зв`язку із непроходженням вакцинації чи неподанням документу, який встановлює підстави для звільнення від вакцинації. Зауважила, що роботодавцем створювались належні умови для проходження вакцинації.

Представник відповідача просить суд звернути увагу, що до ОСОБА_3 слід застосовувати саме положення наказу Міністерства охорони здоров`я №2153 від 04.10.2021 року, як до працівника закладу професійної (професійно-технічної), освіти, незалежно від типу та форми власності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд встановив та врахував наступне.

Відповідно до Положення про організаційну структуру ДП «НАЕК «Енергоатом»

ПЛ-С.0.06.003-21, затвердженого президентом ДП «НАЕК «Енергоатом» 27.05.2021 року,

організаційна структура підприємства складається із структурних підрозділів, одним із яких є

відокремлений підрозділ «Рівненська АЕС».

Відокремлений підрозділ «Рівненська АЕС» не має статусу юридичної особи (п.2.1

Положення - ПЛ-П.2.10.026-20) і здійснює свою діяльність від імені ДП «НАЕК

«Енергоатом» на підставі чинного законодавства України.

Положенням про професійно-технічне училище 031-1-01-QA-04-055,

передбачено, що ПТУ створюється і ліквідується наказом генерального директора (п.1.3), професійно-технічне училище являється структурним підрозділом ВП «Рівненська АЕС» (п.1.4), основним напрямом діяльності є реалізація права громадян України на професійне навчання відповідно до їх покликань, інтересів і здібностей з метою забезпечення потреб

ДП «НАЕК «Енергоатом» у кваліфікованих і технічно грамотних робітниках (п.1.5).

Згідно з ст.4 ЗУ «Про професійну (професійно-технічну) освіту», система професійної (професійно-технічної) освіти складається з закладів професійної (професійно-технічної) освіти незалежно від форм власності та підпорядкування, що проводять діяльність у галузі професійної (професійно-технічної) освіти, навчально-методичних, науково-методичних, наукових, навчально-виробничих, навчально-комерційних, видавничо-поліграфічних, культурно-освітніх, фізкультурно-оздоровчих, обчислювальних та інших підприємств, установ, організацій та органів управління ними, що здійснюють або забезпечують підготовку кваліфікованих робітників.

Позивач ОСОБА_3 з 23 березня 2015 року, а також на момент виникнення спірних правовідносин, так і на даний час працює на посаді інженера з підготовки кадрів (непромисловий персонал) у професійно-технічному училищі ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», що підтверджується копією наказу про прийом на роботу ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» №6ос від 23 березня 2015 року.

У зв`язку з поширенням коронавірусу COVID-19, прийняттям Кабінетом Міністрів

України постанови від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України

коронавірусу COVID-19», якою по всій території України запроваджено карантин, з метою мінімізації ризиків розповсюдження інфекційного фактору контактним шляхом серед працівників ВП «Рівненська АЕС», наказом ВП «Рівненська АЕС» від 19.03.2020 року №265 було створено штаб ВП «Рівненська АЕС» з проведення карантинних заходів щодо запобігання захворюваності на коронавірус COVID-19.

08.10.2021 року було проведено засідання штабу з проведення карантинних заходів щодо запобігання хвороби COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2. Згідно протоколу штабу №082-12-ПТ-СОП, директора ПТУ ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» зобов`язано до 07.11.2021 року забезпечити виконання наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року №2153, в частині проведення обов`язкової вакцинації працівників ПТУ. З даним протоколом позивач ОСОБА_3 ознайомлений, про що свідчить його підпис на листі ознайомлення, згідно порядкового №3 списку до протоколу та проставлена дата ознайомлення - 18.10.2021 року.

Згідно акту №1 від 09.11.2021 року, комісією у складі директора ПТУ Р.Петрика, заступника директора з НВП Р.Остапчука, старшого майстра О.Підкови складено акт про відмову надати, зокрема позивачем ОСОБА_3 , документу, який підтверджує вакцинацію від гострої респіраторної хвороби COVID-19 або довідки про наявність протипоказань до вакцинації, при цьому, вказівку керівника надати пояснення причин відмови від вакцинації, ОСОБА_3 виконати відмовився.

Наказом генерального директора ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» №4554-к від 11.11.2021 року «Про відсторонення від роботи працівників ПТУ з підстав відмови або ухилення від обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», працівників ПТУ (згідно додатку) відсторонено від посади з 11.11.2021 року з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби CОVID-19, до усунення причин, що зумовили відсторонення, без збереження заробітної плати. В додатку до наказу генерального директора ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» №4554-к від 11.11.2021 року, зазначено позивача ОСОБА_3 .

Згідно листа ознайомлення із наказом генерального директора ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» №4554-к від 11.11.2021 року встановлено, що ОСОБА_3 ознайомився із вказаним наказом 11.11.2021 року, при цьому виклав письмові заперечення, зокрема про те, що вказаний наказ суперечить Конституції України, яка має вищу юридичну силу, а зазначена в наказі про відсторонення від роботи підстава не передбачена ст.46 КЗпП України.

У судовому засіданні досліджено паперові копії оригіналів електронних документів, а саме:

-протокол виробничої наради з персоналом ПТУ від 13.09.2021 року (документ 15.09.2021 року підписаний (електронний підпис) директором ПТУ), згідно п.2 якого вирішено продовжити роз`яснювальну роботу із працівниками та здобувачами освіти про виконання заходів щодо запобігання гострої респіраторної хвороби COVID-19. Виконавцем завдань визначено ОСОБА_3 , який був присутній на нараді, ознайомлений з документом 15.09.2021 року, що підтверджується додатком до протоколу виробничої наради;

-протокол №082-11-ПТ-СОП засідання штабу з проведення карантинних заходів щодо запобігання хвороби COVID-19 від 21.09.2021 року, (документ 23.09.2021 року підписаний (електронний підпис) головним інженером - першим заступником генерального директора), яким згідно п.6 вирішено питання, щодо можливості облаштування тимчасового пункту вакцинації від COVID-19 у ВП «Рівненська АЕС». Виконавцем завдань визначено ОСОБА_3 , який не був присутній на нараді, ознайомлений з документом 24.09.2021 року, що підтверджується додатком до протоколу засідання штабу;

-протокол виробничої наради з персоналом ПТУ від 04.10.2021 року, (документ 05.10.2021 року підписаний (електронний підпис) директором ПТУ), яким згідно п.1 вирішено продовжити роз`яснювальну роботу із працівниками та здобувачами освіти про виконання заходів щодо запобігання гострої респіраторної хвороби COVID-19. Виконавцем завдань визначено ОСОБА_3 , який був присутній на нараді, ознайомлений з документом 05.10.2021 року, що підтверджується додатком до протоколу виробничої наради;

-протокол проведення Дня охорони праці в ПТУ від 06.10.2021 року, (документ 05.10.2021 року підписаний (електронний підпис) директором ПТУ), яким згідно п.1 вирішено продовжити роз`яснювальну роботу із працівниками та здобувачами освіти про виконання заходів щодо запобігання гострої респіраторної хвороби COVID-19 та необхідності вакцинації. Виконавцем завдань визначено ОСОБА_3 , який не був присутній на нараді, ознайомлений з документом 05.10.2021 року, що підтверджується додатком до протоколу;

-наказ «Про результати проведення Дня охорони праці» від 08.10.2021 року №196-агп, (документ 08.10.2021 року підписаний (електронний підпис) генеральним директором), пунктом 3 якого зобов`язано керівникам всіх ланок управління продовжити роз`яснювальну роботу із підлеглим персоналом стосовно дотримання притиепідеміологічних заходів та необхідність проходження вакцинації. Виконавцем завдань визначено ОСОБА_3 , який ознайомлений з документом 11.10.2021 року, що підтверджується додатком до наказу;

-протокол виробничої наради з персоналом ПТУ від 18.10.2021 року (документ 19.10.2021 року підписаний (електронний підпис) директором ПТУ), згідно п.1 вирішено продовжити роз`яснювальну роботу із працівниками та здобувачами освіти про виконання заходів щодо запобігання гострої респіраторної хвороби COVID-19 та необхідності вакцинації. Виконавцем завдань визначено ОСОБА_3 , який був присутній на нараді, ознайомлений з документом 20.10.2021 року, що підтверджується додатком до протоколу виробничої наради;

-протокол виробничої наради з персоналом ПТУ від 25.10.2021 року, (документ 26.10.2021 року підписаний (електронний підпис) директором ПТУ), згідно п.1 вирішено продовжити роз`яснювальну роботу із працівниками та здобувачами освіти про виконання заходів щодо запобігання гострої респіраторної хвороби COVID-19 та необхідності вакцинації. Виконавцем завдань визначено ОСОБА_3 , який був присутній на нараді, ознайомлений з документом 27.10.2021 року, що підтверджується додатком до протоколу виробничої наради;

-протокол проведення Дня охорони праці в ПТУ від 03.11.2021 року, (документ 03.11.2021 року підписаний (електронний підпис) директором ПТУ), згідно п.1 вирішено продовжити роз`яснювальну роботу із працівниками та здобувачами освіти про виконання заходів щодо запобігання гострої респіраторної хвороби COVID-19 та необхідності вакцинації. Виконавцем завдань визначено ОСОБА_3 , який не був присутній на нараді, ознайомлений з документом 03.11.2021 року, що підтверджується додатком до протоколу;

-наказ «Про результати проведення Дня охорони праці» від 08.11.2021 року №215-агп, (документ 08.11.2021 року підписаний (електронний підпис) генеральним директором), пунктом 3 якого зобов`язано керівникам всіх ланок управління проводити постійну роз`яснювальну роботу персоналом стосовно дотримання карантинних заходів та необхідність проходження вакцинації. Виконавцем завдань визначено ОСОБА_3 , який ознайомлений з документом 09.11.2021 року, що підтверджується додатком до наказу.

При цьому, представник позивача ОСОБА_1 зазначає, що у досліджених документах виконавцем завдань дійсно зазначено ОСОБА_3 , однак у документах відсутній особистий підпис позивача, а електронним носієм ОСОБА_3 міг скористатися будь-хто, оскільки індивідуальний пароль позивача відомий певному колу працівників ПТУ, тому, на її думку, відповідачем не надано належних доказів того, що ОСОБА_3 особисто ознайомився із зазначеними документами.

У свою чергу, представник відповідача стверджує, що у ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» ведеться електронний документообіг за допомогою програмного забезпечення, доступ до якого надається працівникам підприємства, зокрема ОСОБА_3 має доступ до програми діловодства, авторизація в програмі здійснюється за допомогою логіну та паролю, який відомий тільки особисто працівнику. В програмі передбачена можливість проставити відмітку про виконавця конкретного завдання та відмітку за результатами його виконання. ОСОБА_3 ознайомлений із усіма документами, в яких він був визначений виконавцем в програмі діловодства, оскільки в електронних документах містяться відмітки про те, що ОСОБА_3 з ними ознайомився.

Вказані твердження представника позивача ОСОБА_1 суд вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_3 не звертався до керівництва ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», щодо компрометації його авторизаційних даних, що призвели або могли призвести до несанкціонованого використання від його імені програми діловодства на підприємстві, що свідчить про те, що ОСОБА_3 особисто ознайомлений із дослідженими в судовому засіданні паперовими копіями оригіналів електронних документів в програмних засобах електронного діловодства відповідача.

З пояснень учасників процесу судом встановлено і ніким не оспорюється, що як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на даний час у відповідача відсутня інформація про наявність у ОСОБА_3 щеплення проти CОVID-19, або наявність висновку лікаря щодо протипоказань до вакцинації проти вказаної гострої респіраторної хвороби.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 вказала, що таку інформацію адміністрації ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» позивач не подавав, оскільки вважає, що така інформація становить медичну таємницю.

19.02.2022 року відповідачем до суду надано витяг із ПЗ «Медичний монітор», на підтвердження відсутності у ОСОБА_3 щеплення проти CОVID-19, або наявності документу щодо протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби CОVID-19.

При цьому суд вважає безпідставними доводи представника позивача ОСОБА_1 про те, що вищезазначені відомості містять медичну таємницю, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.286 ЦК України, фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні. Забороняється вимагати та подавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування фізичної особи. Аналогічні за змістом вимоги містяться у ст. 39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я». Інформація про факт щеплення особи (протипоказання до вакцинації) не міститься у переліку відомостей, які віднесені вищевказаними нормами до медичної таємниці.

Зі змісту наказу генерального директора ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» №4554-к від 11.11.2021 року вбачається, що правовими підставами відсторонення ОСОБА_3 від роботи у ньому зазначено ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», п.41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби CОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із змінами згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 року №1096, наказ Міністерства охорони здоров`я №2153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», та ненадання ОСОБА_3 медичного висновку, виданого закладом охорони здоров`я, про наявність протипоказань до вакцинації проти CОVID-19.

Учасниками процесу також не оспорюється, що вищезазначений наказ відповідача у частині відсторонення ОСОБА_3 від роботи виданий за відсутності подання про це відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби, а позивач та його представник вважають зазначене суттєвим порушенням при виданні наказу.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Профілактичні щеплення проводяться після медичного огляду особи в разі відсутності у неї відповідних медичних протипоказань. Повнолітнім дієздатним громадянам профілактичні щеплення проводяться за їх згодою після надання об`єктивної інформації про щеплення, наслідки відмови від них та можливі поствакцинальні ускладнення.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. Групи населення та категорії працівників, які підлягають профілактичним щепленням, у тому числі обов`язковим, а також порядок і терміни їх проведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Наказом Міністерства охорони здоров`я №2153 від 04.10.2021 року, який набрав чинності 08.11.2021 року, затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.

Зі змісту вказаного нормативно-правового акту вбачається, що обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають, крім інших категорій, працівники закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Із врахуванням зазначеного, суд відхиляє доводи представника позивача ОСОБА_1 про те, що до позивача ОСОБА_3 слід застосовувати положення наказу Міністерства охорони здоров`я від 01.11.2021 року №2393 «Про затвердження Змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», та Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 року №83, оскільки позивач займає посаду інженера з підготовки кадрів у професійно-технічному училищі ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом».

При цьому, суд вважає, що до ОСОБА_3 слід застосовувати саме положення наказу Міністерства охорони здоров`я №2153 від 04.10.2021 року, як до працівника закладу професійної (професійно-технічної), освіти, незалежно від типу та форми власності.

Суд також відхиляє доводи сторони позивача про те, що вказаний наказ не містить положень про обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а лише затверджує Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням.

Зміст вказаного наказу Міністерства охорони здоров`я України свідчить про зворотнє, адже ним затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням саме проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Вказаний нормативно-правовий акт, яким встановлено перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, є самостійним актом зобов`язального характеру, його ухвалення Міністерством охорони здоров`я України як центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, відповідає положенням ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб».

Отже, з набранням законної сили наказом Міністерства охорони здоров`я №2153 від 04.10.2021 року, працівники підлягають відстороненню від роботи, яких віднесено до категорії осіб, що підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно до ст.46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, вказана норма передбачає можливість відсторонення працівника від роботи і в інших, прямо не передбачених у ній, випадках, за умови встановлення таких випадків законодавством.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.07.1998 у справі №12-рп/98 за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення ч.3 ст.21 КЗпП України (справа про тлумачення терміну «законодавство») прийшов до висновку, що термін «законодавство», що вживається у ч.3 ст.21 КЗпП України щодо визначення сфери застосування контракту як особливої форми трудового договору, треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України.

З огляду на галузь, при аналізі якого Конституційним Судом України надано тлумачення терміну «законодавство», - трудове законодавство, суд вважає релевантним наведене у вказаному рішенні тлумачення терміну «законодавство» і до положень ст.46 КЗпП України.

Підпунктом 2 п.41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 визначено обов`язок керівників державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ та організацій забезпечити відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до ст.46 Кодексу законів про працю України, ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ч.3 ст.5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації, виданий закладом охорони здоров`я.

Таким чином, зазначеною нормою чітко визначено інший, прямо не передбачений у ст.46 КЗпП України випадок відсторонення працівника від посади: за умови його відмови або ухилення від обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19.

При цьому цей інший випадок не є тотожним іншому випадку, встановленому у ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», що вимагає подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби для ухвалення адміністрацією підприємства наказу про відсторонення.

Надаючи правову оцінку доводам представника позивача про те, що відповідач, видавши оскаржуваний наказ, фактично примушує позивача до вакцинації проти його волі, незважаючи на норми міжнародного права про її необов`язковість, суд враховує наступне.

Суд цілком погоджується з доводами сторони позивача про те, що вакцинація осіб від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не є обов`язковою, якщо не йдеться про окремо визначені випадки обов`язковості щеплень для окремих категорій працівників, діяльність яких піддається певним ризикам. Разом з тим, ніхто не може зазнавати примушення до проведення вакцинації та її здійснення проти волі особи. В законодавстві України відсутня норма, яка б дозволяла таку примусову вакцинацію, саме тому законодавством встановлений механізм відсторонення працівників від роботи на посадах, включених до переліку таких, що вимагають наявність обов`язкових щеплень.

Це твердження не суперечить ані пп.2 п.41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», ані наказу Міністерства охорони здоров`я №2153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» (з наступними змінами).

Наявність вакцинації від цієї хвороби, за умови відсутності документально підтверджених протипоказань до її проведення, передбачена вищезазначеними нормативно-правовими актами як умова роботи на посаді, яку як на час виникнення спірних правовідносин, так і на даний час обіймає позивач.

Вимога про обов`язковість вакцинації від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, для осіб певних професій та підприємств, не може вважатися примушуванням працівників до вакцинації, оскільки фактично у даному випадку особа, яка обіймає відповідну посаду, постає перед вибором - вакцинуватися і продовжувати роботу або, керуючись власними переконаннями, відмовитися від вакцинації і бути відстороненою від посади. Відтак, відмова від вакцинації є цілком правомірною, але у такому випадку працівник свідомо допускає настання для себе наслідків у вигляді відсторонення від роботи, адже така відмова не повинна ставити під загрозу здоров`я інших осіб.

Варто зазначити, що відсутність вакцинації є перешкодою реалізації прав осіб і в інших сферах суспільного життя, зокрема, може мати наслідком обмеження відвідування розважальних закладів, торгових центрів, закладів громадського харчування тощо.

Відповідно до ст.30 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», держава забезпечує планомірне науково обґрунтоване попередження, лікування, локалізацію та ліквідацію масових інфекційних захворювань. Щодо окремих особливо небезпечних інфекційних захворювань можуть здійснюватися обов`язкові медичні огляди, профілактичні щеплення, лікувальні та карантинні заходи в порядку, встановленому законами України. У разі загрози виникнення або поширення епідемічних захворювань Кабінетом Міністрів України у порядку, встановленому законом можуть запроваджуватися особливі умови і режими праці, навчання, пересування і перевезення на всій території України або в окремих її місцевостях, спрямовані на запобігання поширенню та ліквідацію цих захворювань.

Суд погоджується з доводами сторони позивача про те, що у ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» вакцинація від хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відсутня у переліку обов`язкових і таких, що включаються до календаря щеплень.

Разом з тим, її обов`язковість для окремих професій, виробництв та організацій передбачена наказом Міністерства охорони здоров`я №2153 від 04.10.2021 року.

При цьому, як зазначалось вище, встановлення обов`язковості профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, саме Міністерством охорони здоров`я України як центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, цілком відповідає як положенням ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», так і положенням ч.3 ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення». Разом з тим, обов`язковість профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, що встановлена вищезазначеним наказом Міністерства охорони здоров`я України, у розумінні ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» є щепленням проти інших, прямо не встановлених ч.1 цієї норми інфекційних хвороб, і не є тотожною випадку, передбаченому ч.1 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», що вимагає включення такого заходу до календаря щеплень.

Таким чином, відповідач, видавши оспорюваний наказ, застосував у порядку, передбаченому законом (ст.46 КЗпП України), відсторонення від роботи позивача, оскільки це прямо передбачено законодавством - п.41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236, що і є одним з інших випадків, передбачених законодавством, встановлених у ст.46 КЗпП України.

Суд враховує, що пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на керівників державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ та організацій покладено саме обов`язки забезпечити контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена відповідним Переліком, а також відсторонення від роботи (виконання робіт) таких працівників та державних службовців, які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність таких протипоказань, виданий закладом охорони здоров`я. Тобто дискреційних повноважень у вирішенні цього питання керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій не мали.

Суд також вважає необхідним зазначити, що статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами, у тому числі і керівників державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ та організацій.

Аналізуючи підстави позову ОСОБА_3 у частині протиправного втручання відповідача у право позивача на працю, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Разом з тим, згідно зі ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Тому, вирішуючи питання співвідношення норм ст.ст.3, 43 Конституції України, не можна не визнати пріоритетність забезпечення безпеки життя і здоров`я людини над правом на роботу, яку вона обирає.

Вільний вибір та вільну згоду громадянина на працю можна визначити як свободу від примусу до праці, можливість самому розпоряджатись своїми здібностями до праці та самостійно приймати рішення відмовитись від певної роботи у разі, якщо її умови його не влаштовують. Разом з тим, законодавством України не встановлено обов`язок роботодавця чи держави забезпечити громадянина роботою з такими умовами, які він вимагає чи які відповідають його морально-етичним, релігійним чи іншим переконанням.

Згідно ч.2 ст.2 КЗпП України, працівники мають право на здорові і безпечні умови праці. За змістом ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, крім випадків укладення між працівником та власником або уповноваженим ним органом трудового договору про дистанційну роботу.

Зважаючи на це, завданням держави та роботодавця є забезпечення дотримання оптимального балансу між реалізацією права людини на працю та інтересами інших людей. У справі, яка розглядається, індивідуальне право (інтерес) відмовитися від щеплення працівником, протиставляється загальному праву (інтересу) суспільства, іншим членам трудового колективу, у тому числі тих, які за станом здоров`я не можуть отримати щеплення. Внаслідок встановлення такого балансу досягається мета - загальне благо у формі права на безпеку та охорону здоров`я, що гарантовано ст.ст.3, 27, 49 Конституції України. Держава, встановивши обов`язок роботодавця відсторонити працівників, у тому числі закладів професійної (професійно-технічної) освіти, які не мають профілактичного щеплення, від виконання обов`язків, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я як цих, так і інших працівників, а також здобувачів освіти.

Верховний Суд у постанові від 10.03.2021 року у справі №331/5291/19 висловив позицію про те, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Отже, у даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави, тобто було виправданим.

Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини висловлював думку, що обов`язкове щеплення є втручанням у гарантоване п.1 ст.8 Конвенції право на повагу до приватного життя особи. Для визначення законності такого втручання Європейський суд з прав людини вказує на те, що аби визначити, що це втручання не потягнуло за собою порушення ст.8 Конвенції, суд повинен (має) обґрунтувати доцільність та виправданість таких дій відповідно до другого абзацу цієї статті, тобто встановити, чи є втручання виправданим «відповідно до закону», чи має воно на меті законні цілі, і чи були вони «виправданими в демократичному суспільстві».

Досліджуючи питання наявності закону, Європейський суд з прав людини неодноразово стверджував, що будь-яке втручання державного органу у право особи на повагу до приватного життя має здійснюватися у відповідності до закону. Цей вираз не лише вимагає дотримання внутрішнього законодавства, але також має відношення до якості цього закону, вимагаючи його сумісності з принципом верховенства права («Halford проти Сполученого Королівства», § 49). Національне законодавство повинно бути чітким, передбачуваним та адекватно доступним («Silver і інші проти Сполученого Королівства», § 87). Це включає в себе достатню передбачуваність того, що особи можуть діяти відповідно до закону, а також чітке розмежування обсягу дискреційних повноважень державних органів.

У даному випадку, як проаналізовано вище, втручання у права позивача було здійснене відповідно до ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», п.41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби CОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із змінами згідно постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2021 року №1096, наказу Міністерства охорони здоров`я №2153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням».

Усі вищезазначені норми викладені чітко і однозначно, їх зміст був доведений відповідачем позивачу ОСОБА_3 . Відтак, суд встановив, що втручання у приватне життя позивача ґрунтувалось на законі.

Розглядаючи питання, чи є мета, задля якої був встановлений обов`язок робити щеплення, законною, Європейський суд з прав людини в ухваленому 08.04.2021 року рішенні у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки» (заява №47621/13) навів наступні аргументи (п.272): «Що стосується мети, яку переслідує обов`язкова вакцинація, метою відповідного законодавства є захист від хвороб, які можуть становити серйозну загрозу для здоров`я населення. Це стосується як тих, хто отримує відповідні щеплення, так і тих, хто не може бути вакцинованим, і, таким чином, знаходиться в групі осіб високого ризику інфікування, покладаючись на досягнення високого рівня вакцинації в суспільстві в цілому для захисту від розглянутих заразних хвороб. Ця мета відповідає цілям захисту здоров`я і захисту прав інших осіб, визнаним статтею 8 Конвенції».

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини прийшов до висновку про відповідність такого втручання критерію необхідності в демократичному суспільстві, зазначивши, що хоча система обов`язкових вакцинацій не єдина і не найпоширеніша модель, прийнята європейськими державами, у питаннях політики в галузі охорони здоров`я національні влади найкраще можуть оцінити пріоритети, використання ресурсів і соціальних потреб. Усі ці аспекти є актуальними в даному контексті, і вони підпадають під широку свободу розсуду, яку Суд повинен надати державі-відповідачу (п.285).

В контексті охорони здоров`я найкращим інтересам суспільства служить забезпечення найвищого досяжного рівня здоров`я. Коли справа доходить до імунізації, мета повинна полягати в тому, щоб кожна людина була захищена від серйозних захворювань. У переважній більшості випадків це досягається за рахунок обов`язкових щеплень. Ті, кому таке лікування не може бути призначено, побічно захищені від інфекційних захворювань, поки в їх оточенні підтримується необхідний рівень вакцинації, тобто їх захист забезпечується колективним імунітетом. Таким чином, якщо вважати, що політика добровільної вакцинації недостатня для досягнення і підтримки колективного імунітету або колективний імунітет незалежний від природи захворювання (наприклад правця), національні органи влади можуть розумно ввести політику обов`язкової вакцинації для досягнення відповідного рівня захисту від серйозних захворювань.

Отже, право позивача на працю у структурному підрозділі підприємства - закладі освіти, було тимчасово обмежено у зв`язку з відмовою від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19. Однак втручання у вказані права позивача ґрунтується на законі і є необхідним для охорони здоров`я інших осіб. Досягнення цієї мети є пріоритетним та виправдовує втручання у право позивача на повагу до приватного життя та право на працю. Таким чином, втручання у права позивача ґрунтується на законі, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети та цілком необхідним у демократичному суспільстві.

Неспроможними вважає суд і доводи позивача щодо порушення при винесенні оскаржуваного наказу вимог ст.32 КЗпП у частині додержання процедури попередження працівника про зміну істотних умов праці.

Так, згідно з ч.ч.3, 4 вказаної статті, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п.6 ст.36 КЗпП України.

Незважаючи на те, що перелік істотних умов праці, наведений у вищезазначеній нормі, не є вичерпним, проте, визначаючи умови праці істотними, слід мати на увазі, що такі умови стосуються безпосередньо організації виробництва і праці, тобто характеризують саме трудовий процес. Натомість вакцинація не тягне за собою зміни в організації виробництва і праці у розумінні ч.3 ст.32 КЗпП України, а є лише умовою, за якої працівник допускається до виконання своїх трудових обов`язків. Відрізняються і наслідки недотримання умови про вакцинацію, яким є відсторонення від роботи, від незгоди зі змінами істотних умов праці, яким є звільнення працівника з посади.

Суд також не знаходить підстав для висновку, що оскаржуваний наказ суперечить нормам ч.4 ст.97, ст.103 КЗпП України, ст.21 Закону України «Про оплату праці», оскільки вказані норми стосуються права працівників на оплату праці, заборони в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що порушують встановлені законодавством умови, а також процедури повідомлення про зміну діючих умов оплати праці. Натомість наказом генерального директора ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» позивача відсторонено від посади без збереження заробітної плати через недодержання умов, за яких працівник допускається до виконання трудових обов`язків. Це рішення не стосується умов оплати праці позивача та не змінює їх. Отже, оскаржуваний наказ вищезазначеним нормам трудового законодавства не суперечить.

Крім того, судом встановлено, що ВП «Рівненська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом» з 01.03.2022 року ОСОБА_3 , на період воєнного стану, допущено до роботи на посаді через зупинення дії наказу МОЗ України №2153 від 04.10.2021 року згідно наказу №1096-к від 01.03.2022 року, наказу №1139-к від 02.03.2022 року «Про внесення змін до наказу №1096-к від 01.03.2022 року» та додатку №28 до нього.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову та скасування наказу №4554-к від 11.11.2021 року «Про відсторонення від роботи працівників ПТУ з підстав відмови або ухилення від обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в частині, що стосується ОСОБА_3 .

На підставі ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 352-354 ЦПК України, ст.46 КЗпП України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»(адреса місцезнаходження: 34403, Рівненська область, м.Вараш, ) про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за період відсторонення, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складений 31 травня 2022 року.

Головуючий суддя І.М.Незнамова