ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/727/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2022 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої - судді Іщенко І.М., при секретарі Клисак Н.Г., розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

21.07.2017 року представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 31.07.14 року ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 10474,95 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом і розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно з умовами кредитування ОСОБА_1 повинна була погашати кредит та відсотки по ньому, але відповідачка своїх зобов`язань не виконує, тому позивач змушений звернутися до суду для стягнення заборгованості з боржника в сумі 31025,36 грн та судових витрат.

Заочним рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2017 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості задоволений та стягнуто з відповідачки заборгованість за кредитним договором б/н від 31.07.2014 року в розмірі 31025,36 грн, яка складається із: 10474,96 грн - заборгованість за кредитом; 5483,64 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 13407,68 грн заборгованість за пенею та комісією; 1659,08 - штраф згідно п. 2.2 Генеральної угоди; судовій збір в розмірі 1600 грн, а всього: 32625,36 грн на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

23.09.2021 року до суду надійшла заява від представника ОСОБА_2 адвоката Швець М.В. про перегляд заочного рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2017 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що справу було розглянуто у відсутності ОСОБА_1 , вона не була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, не мала можливості надати відзив на позовну заяву та усі докази, які підтверджують її заперечення, не повідомила суд про поважність причини неявки та була позбавлена можливості скористуватися своїми процесуальними правами, тому, вважає що прийняте рішення є неправомірним та таким, що підлягає перегляду, та просить переглянути заочне рішення.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2021 року заочне рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2017 року у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості скасовано та призначено до підготовчого засідання.

У підготовче засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив (а.с. 106).

Представник відповідачки ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в позовних вимогах АТ КБ «Приватбанк» просив відмовити, долучивши до матеріалів справи відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Умови надання банківських послуг підписані головою правління банку, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня і дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід`ємності від Заяви позичальника. У Генеральній угоді не зазначено, що не врегульовані у ній питання регулюються відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, тому підстав вважати, що отримана згода ОСОБА_1 на укладення кредитного договору з урахуванням вказаних Умов, на які посилається позивач, немає і правовідносини між сторонами з приводу кредитування регулюються тільки Заявою позичальника, яка не містить недостатньо інформації для встановлення усіх обставин.

Крім цього, одночасне стягнення пені та штрафу призвело до подвійної цивільно-правової відповідальності, тому вважає, що вимоги щодо стягнення пені та штрафу задоволенню не підлягають, до того ж, згідно розрахунку заборгованості, у графі «сальдо простроченої заборгованості за кредитом», перше нарахування було здійснено 30.09.2014 року, таким чином відповідачка допустила прострочення чергового платежу, а у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань перед кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежа. Перше нарахування пені, згідно з розрахунком заборгованості відбулося 01.10.2014 року у сумі 418,99 грн.

Оскільки, позивачем не було подано до суду належних доказів на підтвердження своїх вимог та пропущено строк позовної давності представник відповідачки ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 100-102, 109).

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 09.03.2022 року справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 122, 127), про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідачки ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с. 109).

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані представником позивача докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та позичальником ОСОБА_1 укладено 31.07.2014 року Генеральну угоду про реструктуризацию заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (а.с. 6).

Вказаним договором було реструктуризовано заборгованість відповідачки по кредитному договору № SAMDN2236 від 21.12.2007 року (договір № 1).

П.1.1. Генеральної угоди встановлено, що сторони узгодили по договору 1: п.1.1.1. зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 846,42 грн, комісію на 562,66 грн, пеню на 0,0 грн, штраф на 250,0 грн;

п.1.1.2. заборгованість по договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 11114,96 грн;

п.1.1.3 кінцева дата погашення заборгованості по договору 1 31.07.2016 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань по договору позичальник зобов`язалася в день підписання Генеральної угоди мати залишок на відкритому в банку рахунку в розмірі 640 грн (п.1.2 Генеральної угоди).

П 2.1. Генеральної угоди передбачено, що банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 10474,96 грн на строк 24 місяці з 31.07.2014 року по 31.07.2016 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 10474,96 грн в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в указані в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж» в сумі 524,17 грн для погашення заборгованості по Кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат у відповідності з Умовами і правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.07.2016 року.

Відповідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК).

П.2.2 Генеральної угоди встановлено, що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, передбачених в Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день по зобов`язаннях, строк яких настав, сторони узгодили, що строк повернення кредиту рахується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1659,08 грн.

Крім цього в Генеральній угоду позичальник вказав, що він ознайомився і згідний з Умовами і правилами, своїм підписом підтвердив факт надання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк». Також позичальник вказав, що згідний що ця Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складає між ним і банком кредитний договір.

Умови Генеральної угоди банком виконано. Відповідачка в порушення умов Генеральної угоди свої зобов`язання належним чином не виконувала, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом в розмірі щомісячного платежу, в зв`язку з цим має заборгованість за кредитом та відсотками за користування кредитом.

Станом на 11.06.2017 року ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем по Генеральній угоді в сумі 31025,36 грн, яка складається із: 10474,96 грн - заборгованість за кредитом; 5483,64 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 13407,68 грн заборгованість за пенею та комісією; 1659,08 грн - штраф згідно п. 2.2 Генеральної угоди (а.с. 4).

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Так, умовами спірного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені суд керується наступним:

з огляду на викладене з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованість у сумі 17617,68 грн, яка складається із: 10474,96 грн - заборгованість за кредитом; 5483,64 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1659,08 грн - штраф згідно п. 2.2 Генеральної угоди, яку відповідачка підписала особисто (а.с. 6).

Позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за пенею в розмірі 13407,68 грн задоволенню не підлягають, так як відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Доводи представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 щодо пропуску позивачем строку позовної давності до уваги не приймаються, з наступних підстав:

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність ? це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як встановлено судом та вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 31.07.2014 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , заборгованість почала нараховуватись 31.07.2014 року, до суду, з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 представник банку звернувся 21.07.2017 року (а.с. 2, 4), тому строк позовної давності звернення до суду не сплинув.

Щодо розподілу судових витрат, які складаються з судового збору,

позивачем долучено платіжне доручення від 15.06.2017 року про сплату ним судового збору у сумі 1600 грн за подання до суду даного позову.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 908,48 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку (17617,67 грн задоволена частина позовних вимог : 31025,36 грн заявлені вимоги х 100 = 56,78%); (1600 грн сплачена позивачем сума судового збору х 56,78% = 908,48 грн судовий збір пропорційний до розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись ст. ст. 549, 610, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 31.07.2014 року в розмірі 17617,68 грн, яка складається із: 10474,96 грн - заборгованість за кредитом; 5483,64 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1659,08 грн - штраф згідно п. 2.2 Генеральної угоди та судовій збір в розмірі 908,48 грн, а всього: 18526,16 грн (вісімнадцять тисяч п`ятсот двадцять шість грн 16 коп.) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

В іншій частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду з дня отримання копії судового рішення.

Суддя: І. М. Іщенко