ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/1671/22

Провадження № 22-ц/4820/1436/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю апелянта ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Швець О.Д. від 20 травня 2022 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Кам`янець-Подільського відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький).

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В квітні 2022 року ОСОБА_1 , звертаючись зі скаргою на дії головного державного виконавця Відділу ДВС у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) ( далі відділ ДВС), зазначав, що з ОСОБА_1 рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 19.10.2010 року стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.09.2010 року і до повноліття доньки. Скаржник в період з 24.09.2010 року по 01.09.2018 року допустив заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки. Станом на 01.09.2018 року заборгованість складала 65986,57 грн. Постановою головного державного виконавця Кам`янець-Подільського міського відділу державної виконавчої служби від 13.09.2018 року на боржника у відповідності до ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф у розмірі 32 993,29 грн., а саме 50 % від суми заборгованості зі сплати аліментів, яка виникла станом на 01.09.2018 року.

09.02.2022 року скаржник подав до відділу ДВС підтверджуючі документи про сплату аліментів, у зв`язку з чим 14.02.2022 року державним виконавцем здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.09.2018 року і визначено її у 45794,71 грн.

У зв`язку з цим державним виконавцем 14.02.2022 року винесено постанову про виправлення помилки щодо розміру штрафу (у розмірі 50 % від суми заборгованості) у постанові про накладення штрафу від 13.09.2018 року. Ці постанови скаржник отримав 14.02.2022 року.

Враховуючи те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з 2010 року, а відповідальність за таку несплату, яка визначена абзацом 3 частини 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», введена лише з 28.08.2018 року, заявник не міг передбачити настання відповідальності у зв`язку із несвоєчасністю сплати аліментів.

З цих підстав ОСОБА_1 просив визнати дії головного державного виконавця Кам`янець-Подільського відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Хмельницький) Гуменюк Т.М. щодо накладення штрафу на підставі постанови про від 13.09.2018 року та постанови про виправлення помилки від 14.04.2022 року неправомірними та скасувати постанову про накладення штрафу від 13.09.2018 року і постанову про виправлення помилки у процесуальному документі від 14.04.2022 року головного державного виконавця Кам`янець-Подільського відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) Гуменюк Т.М.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2022 року ОСОБА_1 у задоволенні скарги на дії головного державного виконавця Кам`янець-Подільського відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) Гуменюк Тетяни Миколаївни відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду як незаконну та задовольнити його скаргу. Вказує, що документи про сплату аліментів ним надані ще в 2015 році. На час винесення постанови про виправлення помилки у процесуальному документі жодної заборгованості по аліментах у нього не було.

Розмір боргу по аліментах, визначений в постанові про накладення штрафу від 01.09.2018 року складає не 65986,57 грн., а 45794,71 грн.

Державний виконавець при винесенні постанови від 14.04.2022 року не вказав, за який період виникла заборгованість по аліментах, оскільки постанова про накладення штрафу від 01.09.2018 року по суті була нею скасована. Виконавець не надав суду доказів, яка сума відповідних платежів за три роки застосована для порівняння з метою встановлення того факту, що розмір заборгованості зі сплати аліментів її перевищує, а надані до матеріалів справи докази не містять зазначених відомостей. Враховуючи, що заборгованість щодо сплати аліментів стягувачу виникла з 2010 року, а відповідальність за таку несплату, яка передбачена абзацом 3 частини 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» введена лише з 28.08.2018 року, скаржник не міг передбачити настання відповідальності у зв`язку з несвоєчасністю сплати аліментів, тому притягнення його до відповідальності за несвоєчасну сплату аліментів є неправомірним.

В засіданні апеляційного суду апелянт підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Інший учасник в суд не з`явився, будучи повідомленим про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що на примусовому виконанні Кам`янець-Подільського відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Хмельницький) перебуває виконавчий лист №2-4099 виданий 19.10.2010 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.09.2010 року до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця від 13.09.2018 року на підставі ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» на боржника ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 32993,29 грн. (у розмірі 50% від суми заборгованості аліментів 65986,57 грн., яка виникла станом на 01.09.2018 року).

09.02.2022 року ОСОБА_1 подав до відділу ДВС підтверджуючі документи про часткову сплату аліментів та просив здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів.

14.04.2022 року державним виконавцем здійснено перерахунок по заборгованості зі сплати аліментів, в зв`язку з чим встановлено, що станом на 01.09.2018 року заборгованість зі сплати аліментів становить 45794,71 грн.

У зв`язку з цим державним виконавцем 14 квітня 2022 року винесено постанову про виправлення помилок у постанові державного виконавця від 13.09.2018 року щодо розміру штрафу 22897,05 грн. (50% від суми заборгованості 45794,71 грн.) замість 32993,29 грн.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що станом на 01.09.2018 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становила 45794,71 грн., цей розмір перевищує суму відповідних платежів за три роки, тому державний виконавець правильно застосувала ч. 14 ст. 71 Закону №1404 VIII до триваючих правовідносин, - постанова про накладення штрафу та постанова про виправлення помилок не суперечать закону і не порушують право скаржника.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 3 статті 71 Закону № 1404-VIII визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

28 серпня 2018 року набрав чинності Закон України від 3 липня 2018 року №2475-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", яким доповнено статтю 71 Закону № 1404-VIII частиною 14 наступного змісту:

"За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу".

Відповідно до частини 4 статті 11 Закону № 1404-VIII строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Пунктом 8 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5, визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону.

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до пункту 7 розділу I цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Вирішуючи питання застосування Закону № 2475-VIII на заборгованість зі сплати аліментів, яка утворилася до набрання чинності вказаним Законом, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги висновки Великої палати Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі №2610/27695/2012 і правильно констатував, що не вважається зворотною дією застосування закону або іншого нормативно-правового акта щодо триваючих правовідносин, якщо цей акт застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше для його офіційного опублікування.

Державний виконавець правильно застосував норму абзацу третього частини чотирнадцятої статті 71 Закону № 1404-VІІІ до триваючих правовідносин, - до прав і обов`язків, що продовжувалися на момент набрання цією нормою чинності, посилання скаржника про неправомірне застосування вказаної норми права є безпідставним.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено, станом на 01.09.2018 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становила 45794, 71 грн., що не спростовується апелянтом. Цей розмір боргу перевищує суму відповідних платежів за три роки, що підтверджується представленим державним виконавцем розрахунком заборгованості.

Посилання апелянта на те, що документи про сплату аліментів подані ним ще в 2015 році, спростовуються його ж поясненнями в апеляційному суді про надання документів виконавцю в лютому 2022 року.

Оспорювані постанови винесені у зв`язку з наявним боргом по аліментах станом на 01.09.2018 року, тому твердження апелянта про те, що на час винесення постанови державним виконавцем від 14.04.2022 року ним сплачена заборгованість по аліментам в повному обсязі не має істотного значення для вирішення цього спору.

Доводи апеляційної скарги про те, що постановою державного виконавця скасовано постанову державного виконавця від 13.09.2018 року про накладення штрафу є безпідставним, оскільки постановою від 14 квітня 2022 року виправлено помилку, допущену в постанові державного виконавця від 13.09.2018 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 серпня 2022 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк