Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1067/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2022 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді Кононихіної Н.Ю.,
секретаря Корнєйчук О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Олевськ Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування жилим приміщенням у зв`язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад один рік, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Позов мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 31.08.2005 року позивачка ОСОБА_3 , набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу, зареєстрованим приватним нотаріусом Олевського районного нотаріального округу Житомирської області, в реєстрі за №1863 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, (індексний номер витягу 1420659 від 31.08.2005 року). 28.09.2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. В червні 2021 року позивачкою подано до суду позов про розірвання шлюбу з відповідачем, на даний час шлюб не розірвано. Відповідач ОСОБА_2 , який зареєстрований в будинку позивача, виїхав та став проживати у приватному будинку своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2 . Оскільки відповідач залишається зареєстрованим в житлі позивача, вона позбавлена можливості оформити та отримати субсидію на оплату комунальних послуг.
У судове засідання позивачка не з`явилася, надала до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи не направляв.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи викладене, та зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів.
Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Олевськ, Житомирської області та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією сторінок паспорта серії НОМЕР_1 .
Із копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 31.08.2005 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.08.2005 року вбачається, що власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 , позивач у справі.
Після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 та своє прізвище ОСОБА_6 змінила на ОСОБА_5 , що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.
Відповідно до довідки Олевської міської ради від 30.06.2021 за № 3047 ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . У цьому будинку, окрім позивача, зареєстрований відповідач та їхня спільна дитина дочка ОСОБА_1 . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ст. 83 ЦПК України).
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об`єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності.
Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.
У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Частиною 4 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що оскільки відповідач ОСОБА_2 , будучи зареєстрованим у будинку, належному на праві власності позивачу, у ньому не проживає понад строк, встановлений законодавством, він є таким, що втратив право користування ним. Оскільки будь-яких письмових домовленостей між сторонами стосовно користування житловим будинком за вказаною адресою не існує, вимоги позивача підлягають задоволенню.
Вимога про стягнення судових витрат позивачем не заявлена.
Керуючись ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12,77, 81, 141, 142, 280, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування жилим приміщенням у зв`язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад один рік - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Олевським РВ УМВС України в Житомирській області 26.10.2010 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНПОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Олевським РВ УМВС України в Житомирській області 22.01.1998 року.

Суддя: Н. Ю. Кононихіна