Справа № 275/102/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Лівочки Л.І.,

при секретарі - Хіміч Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів Житомирської області цивільну справу №275/102/22 за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про продовження строку для відчуження земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про продовження строку для відчуження земельних ділянок.

Позовні вимоги обгрунтувала тим, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.09.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області, їй належать дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,0435 гектарів, кадастровий номер :04:000:0220 та площею 4,8894 гектарів, кадастровий номер :04:000:0221, які знаходяться на території Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (колишньої Яструбеньківської сільської ради Брусилівського району Житомирської області).

Вона є громадянкою Федеративної Республіки Німечини та відповідно до вимог ст. 81 Земельного кодексу України зобов`язана була здійснити відчуження земельних ділянок протягом року з моменту набуття права власності, однак не змогла вчасно це зробити у зв`язку з хворобою та відсутністю регламентного порядку відчуження земель, ринку землі та далекою відстанню між смт. Брусилів та Федеративною Республікою Німечини, подолання якої вимагає значних зусиль та матеріальних витрат.

Відповідно до статті 145 Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.

Відповідно до пункту 15 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (діючого на момент виникнення спірних правовідносин), до набрання чинності законом про ринок земель не допускається купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб, купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Лише 31 березня 2020 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення», яким дозволено з 01.07.2021 року продаж в Україні земельних часток (паїв).

У позивачки виникла об`єктивна можливість щодо продажу земельних ділянок лише з 01 липня 2021 року, однак посвідчити правочин щодо продажу земельних ділянок нотаріус відмовився у зв`язку з пропуском терміну щодо її продажу і рекомендував звернутися до суду для поновлення даного строку .

Позивачка, враховуючи неврегульованість на момент виникнення у неї права власності законодавством правовідносин щодо продажу земельних ділянок товарного сільськогосподарського призначення, які є її власністю , як іноземця, яка в терміни визначені чинним законодавством не змогла відчужити належні їй земельні ділянки, беручи до уваги, що законодавством не встановлено заборони на продовження строку для укладення договору відчуження земельної ділянки іноземцем, вважає, що продовження строку для укладення договору відчуження ділянок нею не суперечать діючому законодавству,та не порушує прав та інтересів інших осіб.

Позивач просила поновити їй строк для відчуження земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,0435 гектарів, кадастровий номер :04:000:0220, та площею 4,8894 гектарів, кадастровий номер :04:000:0221, які знаходяться на території Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (колишньої Яструбеньківської сільської ради Брусилівського району Житомирської області).

Позивач та її представник-адвокат Нестеренко М.М., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, витрати зі сплати судового збору просив покласти на позивача.

Відповідач- Брусилівська селищна рада Житомирського району Житомирської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з"явився. Від представника відповідача до суду надійшла заява про визнання позову, в якій розгляд справи просили проводити без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті четвертою ЦПК України передбачено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою Федеративної Республіки Німеччини, де і проживає, що підтверджується копією її паспорта (а.с. 4-5).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 17 вересня 2018 року, витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.09.2018 року, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.09.2018 року, ОСОБА_1 після смерті брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , успадкувала земельні ділянки та є власником земельних ділянок площею 4,0435 гектарів, кадастровий номер :04:000:0220 та площею 4,8894 гектарів, кадастровий номер :04:000:0221, які призначенні для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходяться на території Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (колишньої Яструбеньківської сільської ради Брусилівського району Житомирської області) (а.с.8-13).

Судом встановлено, що позивачка після 01.07.2021 року мала намір розпорядитися вказаними земельними ділянками шляхом укладення договору купівлі-продажу , але нотаріусом їй було відмовлено у зв"язку з пропуском сроку, відведеного для відчуження земельних ділянок, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області від 13.12.2021 року про відмову у посвідченні договорів купівлі-продажу земельних ділянок: площею 4,8894 га, кадастровий номер: :04:000:0221, що розташована на території Яструбеньківської сільської ради Брусилівського району, Житомирської області; площею 4,0435 га, кадастровий номер: :04:000:0220, що розташовані на території Яструбеньківської сільської ради Житомирського району, Житомирської області, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7).

З наданих позивачем доказів ( письмоваих довідок, копії паспорта) слідує, що вона проживає в ФРН, є людиною похилого віку, з 2018 року перебуває на лікуванні у спеціаліста з психіатрії та психотерапії, з 14.08. 2019 року по 30.07.2020 року проходила лікування з приводу сильного зношування та ушкодження шийного та поперекового відділу хребта та обох колінних суглобів; з 2018 року проходить лікування з приводу помірної депресії та тривожного розладу (а.с.14-22).

Частиною першою статті третьої Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 5 ст. 22 Земельного кодексу України встановлено, що набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.130 Земельного кодексу України іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.

Частиною другою статті 81 Земельного Кодексу дозволяється іноземним громадянам та особам без громадянства набувати права власності на земельні ділянки лише несільськогосподарського призначення.

Водночас частиною четвертою статті 81 Земельного кодексу України допускається можливість отримання такими особами земель (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення у спадщину, але з умовою їх наступного відчуження.

Згідно статті 81 цього Кодексу землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Відповідно до статті 145 Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду.

Пунктом 15 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України (діючого на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що до набрання чинності законом про ринок земель не допускається купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб, купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення» від 31.03.2020 року, дозволено з 01.07.2021 року продаж в Україні земельних часток (паїв).

В свою чергу чинним законодавством України не передбачена заборона на продовження строку для відчуження земельної ділянки згідно з ч.4 ст.81 Земельного кодексу України.

При цьому прямої правової норми, яка б регулювала порядок поновлення судом передбаченого ч.4 ст.81 Земельного кодексу України строку, законодавство України не містить, тому суд відповідно до вимог ч.2 ст.8 Цивільного кодексу України може за аналогією закону застосувати положення ч.3 ст. 1272 ЦК України.

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист правлюдини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Ільхан проти Туреччини" від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись

правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Позивачка є громадянкою Федеративної Республіки Німеччини, яка не мала можливості своєчасно виконати встановлений ч.4 ст.81 ЗК України обов`язок щодо відчуження земельних ділянок, оскільки постійно проживала за межами України, та хворіла. Рішення суду про конфіскацію належних позивачу земельних ділянок відповідачем не представлено.

Відповідач позовні вимоги визнав, що стверджується його заявою, поданою до суду 08.08.2022 року.

З огляду на викладене, враховуючи, неврегульованість на момент виникнення у позивачки права власності законодавством правовідносин щодо продажу земельних ділянок товарного сільськогосподарського призначення, які є власністю позивачки, як іноземця, беручи до уваги,що позивачка є людиною похилого віку, хворіє, мешкає на території ФРН ; те, що законодавством не встановлено заборони на продовження строку для відчуження земельної ділянки іноземцем, та те,що що відповідач не заперечує щодо задоволення позову, та це не суперечить діючому законодавству та не порушує прав та інтересів інших осіб, то суд вважає за можливе позов задовольнити та продовжити позивачці строк для відчуження земельних ділянок, який вона пропустила з поважних причин.

На підставі ст.ст. 3, 22, 81, 130, 145, розділ Х "Перехідні положення " Земельного кодексу України та керуючись ст.ст.4,10, 12,13, 76-81, 206, 258, 263-265, 352-355 ЦПК України, суд -

ВИРІШІВ:

Позов задовольнити.

Продовжити ОСОБА_1 , громадянці Федеративної Республіки Німеччини, строк для відчуження земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,0435 гектарів, кадастровий номер :04:000:0220, та площею 4,8894 гектарів, кадастровий номер :04:000:0221, які знаходяться на території Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (колишньої Яструбеньківської сільської ради Брусилівського району Житомирської області).

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л. І. Лівочка