Справа № 465/3672/19 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/811/856/22 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 березня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

у липні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до «Умов та правил надання продукту кредитних карт» № б/н від 06 травня 2016 року, за умовами якої відповідач отримав кредит в розмірі 4896.47 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Стверджує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Зазначає, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі та надав ОСОБА_1 в розмірі, встановленому в договорі. Вказує, що відповідач на надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору внаслідок чого станом на 29 травня 2019 року у нього виникла заборгованість в розмірі 15 166.56 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 4108.44 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 1182.04 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 5258.56 грн., заборгованості за штрафами відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в розмірі 4617.52 грн. З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 15 166.56 грн. за кредитним договором № б/н від 06 травня 2016 року та судові витрати в розмірі 1921 грн.

Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 28 березня 2022 рокупозов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 4108.44 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 520.37 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Заочне рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду в цій частині ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального та процесуального права, із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що, заборгованість відповідача виникла з Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до «Умов та правил надання продукту кредитних карт» № б/н від 06 травня 2016 року, в якій сторони погодили усі істотні умови договору, в тому числі і щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені, комісії та штрафу. Зазначає, що підписавши Генеральну угоду та користуючись кредитними коштами, відповідач висловив свою згоду з формою договору та його умовами, в тому числі і щодо відповідальності за порушення зобов`язань за кредитним договором, а відсутність підпису позичальника на відповідних «Умовах та правилах надання банківських послуг» не свідчить про неукладеність договору, оскільки даний договір є договором приєднання і жодного підпису відповідача під публічно розміщеними «Умовами та правилами надання банківських послуг» закон не вимагає. Вважає, що до спірних правовідносин не можуть застосовуватися правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 382/180/17, оскільки відповідачем у даній справі не заперечувалися умови договору. Вказує, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів за користування кредитними коштами, якщо інше не встановлено законом або договором, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Крім того, чинним законодавством заборонено надання безпроцентних кредитів, відтак, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд не мав жодних підстав для відмови у стягненні відсотків за користування кредитними коштами. З наведених підстав просить заочне рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

З апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 березня 2022 року оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а відтак законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в частині інших вимог, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за користування кредитом, заборгованості за нарахованою комісією та штрафом, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в цій частині безпідставні, оскільки сторони не передбачили в умовах кредитного договору сплату відсотків за користування кредитними коштами, не погодили між собою їхній розмір, не визначили порядок нарахування комісії та сплати штрафу за прострочення виконання зобов`язання, в тому числі і пені, комісії, а також штрафу за прострочення виконання умов кредитного договору, а надані банком витяги з «Умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» та «Тарифів Банку» не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розумів саме ці умови та погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати таких платежів.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно зі ст. 634 ЦК Українидоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 06 травня 2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 4896.48 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку», отримавши кредитну картку для користування кредитними коштами.

ОСОБА_1 підписав анкету-заяву № б/н від 06 травня 2016 року, в якій підтвердив свою згоду на те, що дана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», «Правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування», розміщеними в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Ствердив, що ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згідний з його умовами, а екземпляр договору погодився отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайті банку www.privatbank.ua. Також підтвердив, що ознайомлений та згідний з «Умовами та правилами надання банківських послуг», за змінами у яких зобов`язалася регулярно самостійно ознайомлюватися на сайті банку.

Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до «Умов та правил надання продукту кредитних карт» від 06 травня 2016 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4896.48 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку строком на 12 місяців з 06 травня 2016 року по 31 травня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,833% в місяць на суму залишку заборгованості. Сторони погодили між собою, що усі інші умови договору, які не суперечать розділу «Реструктуризація заборгованості» цієї Генеральної угоди, залишаються незмінними.

В матеріалах справи міститься копія анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку», яка містить анкетні дані ОСОБА_1 та підписана ним (а.с. 44), а також Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до «Умов та правил надання продукту кредитних карт» від 06 травня 2016 року, яка також містить підпис ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 в Генеральній угоді підтвердив свою згоду на те, що дана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку www.privatbank.ua? складають між ним та банком кредитний договір. Ствердив, що йому надана повна інформація про умови кредитування, а також підтвердив, що ознайомлений та згідний з «Умовами і правилами надання банківських послуг».

З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № б/н від 06 травня 2016 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , станом на 29 травня 2019 року вбачається, що така становить 15 166.56 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 4108.44 грн., заборгованості за процентами, в тому числі, несплачені проценти на прострочену заборгованість в розмірі 1182.04 грн., заборгованості за нарахованою комісією в розмірі 5258.56 грн. та штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в розмірі 4617.52 грн. (а.с.3).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитним коштами, комісією та штрафом, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором № б/н від 06 травня 2016 року, посилався на витяг з «Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку», а також на Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до «Умов та правил надання продукту кредитних карт» від 06 травня 2016 року, як невід`ємні частини кредитного договору.

Пунктом 2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до «Умов та правил надання продукту кредитних карт» від 06 травня 2016 року, підписаної ОСОБА_1 , визначено базову ставку кредитування у розмірі 0,833% в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості за кредитом, що становить 10% річних, та строк дії кредитного договору 12 місяців, а саме з 06 травня 2016 року по 31 травня 2017 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження № 14-10цс18, висловила правову позицію, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований сторонами лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31 травня 2017 року, тобто на момент завершення строку дії кредитного договору, розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом становив 384.32 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що вимога про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом підлягає до задоволення частково у розмірі 384.32 грн., нарахованих до 31 травня 2017 року, оскільки саме 31 травня 2017 року завершився строк дії кредитного договору, погоджений сторонами у Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості та приєднання до «Умов та правил надання продукту кредитних карт» від 06 травня 2016 року.

Обґрунтовуючи право вимоги частині стянення заборгованості за комісією, банк посилався на витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», як невід`ємну частину кредитного договору.

У витягу з «Умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначений порядок нарахування і сплати комісії за обслуговування кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, сплата штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим витягом з «Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку» ознайомився відповідач та погодилася з ними, а також те, що вказані документи станом на 06 травня 2016 року містили умови, зокрема й щодо сплати комісії за обслуговування кредиту, зазначені в цих документах, що додані банком до позовної заяви.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловила правову позицію про те, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу «Умови та правила банківських послуг», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з «Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку» та витяг з «Тарифів Банку» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості комісією в розмірі 5258.56 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання виконання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 штраф в розмірі 4617.52 грн. відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до «Умов та правил надання продукту кредитних карт» від 06 травня 2016 року.

Однак пунктом 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до «Умов та правил надання продукту кредитних карт» від 06 травня 2016 року передбачено, що у випадку порушення позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді більш, ніж на 31 день, позичальник сплачує штраф в розмірі 4145.19 грн.

Зважаючи на те, що відповідачем порушено зобов`язання за кредитним договором, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф в розмірі 4145.19 грн., оскільки саме такий розмір штрафу за прострочення виконання зобов`язання погоджено сторонами у пункті 2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до «Умов та правил надання продукту кредитних карт» від 06 травня 2016 року.

З врахуванням вищенаведеного, зважаючи на те, що у відповідача склалася заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 384.32 грн. та заборгованість за штрафом в розмірі 4115.19 грн., колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» слід стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 384.32 грн. та заборгованість за штрафом в розмірі 4115.19 грн. та відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення комісії 5258.56 грн.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» та стягнення на його користь 4499.51 грн., то на підставі п. 13 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які підлягають стягненню, слід змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1090.36 грн. судового збору за подання позову та 854,86 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381- 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 березня 2022 року в частині відмови у задоволенні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками за користування кредитом та штрафу - скасувати та ухвалити в цій частині вимог постанову, якою ці позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 384.32 грн. відсотків за користування кредитними коштами та 4115.19 грн. штрафу за кредитним договором б/н від 06 травня 2016 року, а всього 4499.51 грн.

Рішення суду в частині стягнення судових витрат змінити, стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1090.36 грн. судового збору за подання позову та 854,86 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 05.09.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк