Справа № 185/1425/22
Провадження № 2/185/1814/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2022 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

секретаря судового засідання Нікіфорової Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

встановив:

У лютому 2022 року до суду надійшла позовна заява, в якій разом з уточненою позовною заявою, комунальне підприємство "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 борг за спожиту теплову енергію.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач є постачальником послуг з централізованого опалення, а відповідачі є споживачами вказаних послуг, що надаються за адресою: АДРЕСА_1 . Однак відповідачі оплату за спожиту фактично теплову енергію не проводили, у зв`язку з чим за період з 01.01.2002 року по 01.04.2019 року утворилась заборгованість по сплаті комунальних послуг за вказані послуги у розмірі 55340,90 грн. У зв`язку із вказаними обставинами позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 28 лютого 2022 року провадження у справі відкрито, постановлено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказавши, що в період утвореної заборгованості по сплаті комунальних платежів за надані послуги з централізованого теплопостачання в даній квартирі не проживала та не була зареєстрована.

ОСОБА_2 подав відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог повністю у зв`язку із закінченням строків позовної давності. ОСОБА_3 підтримав вказаний відзив, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 був наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть.

Згідно копії виписці із особового рахунку квартиронаймача від 25 листопада 2013 року, рішенням виконкому №844 від 25.11.2013 року особовий рахунок зі сплати комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 переведений на ОСОБА_2

ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 з 18.09.2014 року, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про право власності на житло та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно копії особистого рахунку № НОМЕР_1 станом на грудень 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 наявна заборгованість по сплаті комунальних платежів за надані позивачем послуги щодо теплової енергії, яка становить 55340,90 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції, чинній станом на 09.06.2018 року) до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з п.5 ч.2 ст.7 вказаного Закону (у редакції, чинній станом на 09.06.2018 року) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч.3 ст.9 зазначеного Закону (у редакції, чинній станом на 09.06.2018 року) дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд звертає увагу на заперечення ОСОБА_1 проти задоволення позовних вимог, вказуючи наступне.

Згідно правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Як встановлено судом, у зв`язку із тривалою несплатою відповідачами комунальних платежів за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 виникла заборгованість у розмірі 55340,90 грн.

Проте згідно довідці про реєстрацію місця проживання особи від 09.02.2022 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 08.10.2020 року по теперішній час.

Оскільки сума заборгованості, яку бажає стягнути позивач із відповідачів, заявлена за період з 01 січня 2002 року по 01 квітня 2019 року, ОСОБА_1 не є належним відповідачем у даній справі у зв`язку із тим, що вона зареєстрована у вказаній квартирі лише з з 08.10.2020 року по теперішній час, а тому користуватися наданими позивачем послугами з наданої теплової енергії не могла в силу того, що не проживала у даній квартирі та не була зареєстрована. Позивачем не надано суду доказів проживання ОСОБА_1 за зазначеною вище адресою.

У зв`язку із зазначеним суд вважає, що в частині позовних вимог, звернених позивачем до ОСОБА_1 , як однієї зі співвідповідачів по справі, слід відмовити у зв`язку із безпідставністю заявлених до неї вимог.

ОСОБА_2 було подано до суду відзив, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог повністю у зв`язку із закінченням строків позовної давності. ОСОБА_3 підтримав вказаний відзив, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Суд погоджується щодо викладених вказаними відповідачами доводів частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.256, 257 ЦК України (у редакції, чинній станом на 04.02.2019 року) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 145/374/17 (провадження № 61-46341св18), за змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Якщо договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у п.59 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Отже, суд не погоджується із доводами ОСОБА_2 , викладеними у відзиві на позов, оскільки факт наявності чи відсутності у користувача можливості самостійно укладати договори про надання житлово-комунальних послуг не звільняє останнього від сплати коштів за надані житлово-комунальні послуги.

Згідно довідкам про реєстрацію місця проживання особи від 09.02.2022 року, ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 27.03.2013 року по 18.10.2021 року, а ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 22.08.2016 року по теперішній час.

Щодо строку позовної давності, суд приходить до висновку, що позивачем вказаний строк повністю не пропущено, оскільки строк позовної давності почав свій перебіг з 01.04.2019 року та тривав до 01.04.2022 року, а позивачем було подано до суду позов 03 лютого 2022 року.

У зв`язку із зазначеними обставинами, беручи до уваги вказані норми права, суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті комунальних платежів за надані послуги з централізованого теплопостачання мають розраховуватись виключно за період з 03.02.2019 року по 01.04.2019 року, тобто сукупно за лютий 2019 року та березень 2019 року, як за останні місяці несплати комунальних платежів за надані послуги з централізованого теплопостачання, та має становити сумарно 3824,20 грн (2180,89 грн (заборгованість за сплатою комунальних платежів у лютому 2019 року) : 28 (кількість днів у лютому 2019 року) * 26 (кількість днів із розрахунку на дату заборгованості 02.02.2019 року)).

На підставі всього вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідінсть задоволення позову частково.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, з відповідачів на користь позивача підлягає стянгенню судовий збір у розмірі 171,44 грн (2481,00 грн * 3824,20 грн / 55340,90 грн).

Керуючись ст.12,13,89,141,259,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити частково позов комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 борг за спожиту теплову енергію у розмірі 3824,20 (три тисячі вісімсот двадцять чотири гривні двадцять копійок) грн.

Відмовити у задоволенні позовних вимог щодо ОСОБА_1 та в іншій частині.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради судовий збір у розмірі 85,72 (вісімдесят п`ять гривень сімдесят дві копійки) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" Павлоградської міської ради судовий збір у розмірі 85,72 (вісімдесят п`ять гривень сімдесят дві копійки) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Позивач: комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго», , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Промислова, 13а.

Відповідач-1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач-2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач-3: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя М. М. Перекопський