ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/31232/19

Провадження № 22-ц/4820/829/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Ярмолюка О.І., секретар судового засідання Журбіцький В.О.

за участі представника позивача Ваківа В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/31232/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2022 року (суддя Салоїд Н.М., повне судове рішення складено 28 січня 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Проскурів» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду, в якому зазначав, що відповідно до наказу за № 2-К від 01.02.2016 його було прийнято на роботу на посаду сантехніка з мінімальним посадовим окладом в ПАТ «Проскурів» і у зв`язку із прийняттям йому було визначено робоче місце: прибудинкова територія дирекції ПАТ «Проскурів» по вул. Кам`янецькій, 257 у м. Хмельницькому. Позивач вказував, що трудову дисципліну він не порушував, належно виконував свої трудові обов`язки на визначеному роботодавцем місці, дисциплінарні стягнення до нього не застосовувались. ОСОБА_1 посилається на те, що станом на дату його працевлаштування Генеральним директором ПАТ «Проскурів» був ОСОБА_2 , який з 23.11.2018 самоусунувся від виконання своїх посадових обов`язків, через що тимчасове виконання обов`язків Генерального директора ПАТ «Проскурів» було покладене 03.12.2018 на ОСОБА_3 , а в подальшому тимчасове виконання обов`язків Генерального директора з 11.07.2019 покладено на головного економіста ПАТ «Проскурів» ОСОБА_4 .

Як вказує позивач, 29.08.2019 відбулося силове захоплення приміщення дирекції ПАТ «Проскурів» по вул. Кам`янецькій, 257 і за таких обставин стало відомо про факт протиправної реєстрації змін до відомостей про керівника товариства, що містяться в ЄДРЮОФОПГФ. Лише 02.09.2019 працівники отримали безперешкодний доступ до своїх робочих місць, розташованих в приміщені дирекції товариства по вул. Кам`янецькій, 257.

Позивач звертає увагу суду на те, що трудові обов`язки він виконував на визначеному трудовим договором робочому місці: прибудинкова територія дирекції ПАТ «Проскурів» на вул. Кам`янецькій, 257 в м. Хмельницькому, проте 29.10.2019 дізнався, що 17.09.2019 із ним розірвано трудовий договір з ініціативи роботодавця на підставі п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України і вважаючи це неправомірним, просив суд, разом з уточненими позовними вимогами, визнати незаконним та скасувати наказ від 17.09.2019 про його звільнення на підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України та поновити його на посаді сантехніка ПАТ «Проскурів» з визначеним посадовим окладом та робочим місцем і стягнути з товариства середній заробіток за час вимушеного прогулу, згідно розрахунку: 341,46 грн * на число робочих днів, починаючи з 18.09.2019 до дати винесення судового рішення у цій справі.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2022 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт вказує, що суд першої інстанції невмотивовано не взяв до уваги і не врахував факт нечинності рішення Наглядової ради ПАТ «Проскурів» №3 від 03.09.2019 про зміну юридичної адреси товариства з АДРЕСА_1 , як правової підстави винесення наказу №8 від 06.09.2019 «Про вжиття заходів, пов`язаних зі зміною юридичної адреси», яким передбачалось переміщення робочого місця позивача.

ОСОБА_1 зазначає, що рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ «Проскурів» від 27.08.2019, яке передбачало внесення змін до Статуту товариства шляхом викладення його в новій редакції, припинення повноважень Наглядової ради ПАТ «Проскурів» у попередньому складі і обрання Наглядової ради ПАТ «Проскурів» у новому складі та яке скасоване рішенням Господарського суду Хмельницької області від 19.05.2020, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.07.2020, не породило ніяких правових наслідків з дня його прийняття, що означає неправомочність обраної цим рішенням в новому суб`єктному складі Наглядової ради і, відповідно, нечинність її рішень, в тому числі рішення № 3 від 03.09.2019 про зміну юридичної адреси ПАТ «Проскурів».

Також, апелянт вважає, що судом першої інстанції невірно встановлено подію самого дисциплінарного проступку прогулу, адже все мотивування оскаржуваного судового рішення ґрунтується на наданих відповідачем актах про відсутність позивача з 09.09.2019 по 13.09.2019 на переміщеному в межах підприємства робочому місці за адресою: АДРЕСА_2 , що трактується судом, як прогул. Однак, такий висновок суду, при недоведеності факту відсутності ОСОБА_1 на підприємстві у зазначені в наказі дні, зокрема - на попередньому робочому місці за адресою: АДРЕСА_3 , є помилковим. Адже представник відповідача і свідок ОСОБА_5 підтвердили, а судом було доведено факт, що позивач (у зазначені в наказі про його звільнення з роботи дні) з 09.09.2019 по 13.09.2019 виходив на своє попереднє робоче місце в приміщенні по АДРЕСА_3 та приходив на АДРЕСА_2 . Крім того, факт виходу ОСОБА_1 на роботу з 09.09.2019 по 13.09.2019 підтверджується табелем обліку робочого часу працівників ПАТ «Проскурів» за вересень 2019 року.

Апелянт вважає, що навіть якщо він і не приступив до роботи за адресою: АДРЕСА_2 з 09.09.2019 по 13.09.2019, проте він був присутній на підприємстві, де виконував свої функціональні обов`язки сантехніка на попередньому робочому місці за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджує факт того, що прогулу ним допущено не було, і саме тому, враховуючи правовий висновок Верховного Суду, що викладений у постанові від 02.06.2021 у справі № 428/6597/19, звільнення позивача за прогул є незаконним.

Поміж того, апелянт зазначає, що службового розслідування щодо встановлення факту та вияснення причин відсутності його на «переміщеному» з АДРЕСА_4 робочому місці проведено не було, пояснень щодо відсутності на робочому місці з 09.09.2019 по 13.09.2019 в нього до застосування дисциплінарного стягнення ніхто не витребовував, що є порушенням ч.1 ст. 149 КЗпП України.

ОСОБА_1 також вважає, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги Акт №1/КВМ від 06.09.2019 про ознайомлення позивача з наказом Генерального директора ПАТ «Проскурів» №8 від 06.09.2019 про переміщення його робочого місця, адже ОСОБА_3 , який підписав цей Акт, будучи допитаним в якості свідка у справі №686/31773/19 зазначив, що участі у діях, вказаних в актах, він не приймав.

Також, апелянт звертає увагу і на той факт, що жодного підтвердження ознайомлення його з наказами № 8 від 06.09.2019 про переміщення робочого місця в межах підприємства і від 18.09.2019 № 14ос/2-К про звільнення його з роботи і його «категоричної відмови» розписатись про ознайомлення з цими наказами, крім односторонньо складених відповідачем актів, відповідач суду не надав.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Проскурів» погоджується з висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Так, представник товариства зазначає, що ОСОБА_1 прийшов до помилкового висновку про нечинність рішення Наглядової ради ПАТ «Проскурів» №3 від 03.09.2019, адже наказ про переміщення робочого місця №8 від 06.09.2019, що виданий Гендиректором ПАТ «Проскурів» ОСОБА_2 є розпорядчим документом, до нього не можуть застосовуватися наслідки недійсності рішення позачергових загальних зборів акціонерів товариства, що оформлене протоколом від 27.08.2019, а отже такий наказ є законним. Разом з тим, вищевказаний наказ про переміщення робочого місця генеральним директором товариства, який діяв в межах повноважень, встановлених Статутом від 19.10.2012 не скасовані.

Щодо твердження апелянта про його перебування на робочому місці в межах підприємства, то відповідач вказує на те, що у зв`язку із рейдерським захопленням приміщення офісу ПАТ «Проскурів» по АДРЕСА_3 товариство фактично було позбавлено можливості користуватися ним для здійснення свої господарської діяльності, а працівники були позбавлені можливості виконувати свої посадові обов`язки на робочих місцях в захопленому офісному приміщенні, в тому числі і позивач. Отже, перебування ОСОБА_1 в офісному приміщенні по АДРЕСА_3 не може вважатися перебуванням на території підприємства. Більше того, позивач знав про переміщення його робочого місця на АДРЕСА_2 та у зв`язку із цим приходив в приміщення по цій адресі, проте у період з 09.09.2019 по 13.09.2019 не виходив виконувати трудові обов`язки на робоче місце по АДРЕСА_2 , що підтвердили свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_5 .

Також, відповідач зазначає, що з аналізу табелю робочого часу працівників ПАТ «Проскурів» за вересень 2019 року вбачається, що останній вела головний бухгалтер ОСОБА_7 , проте 13.09.2019 її було звільнено за прогул, у зв`язку із чим вона не могла продовжувати вести обліку робочого часу працівників товариства у вересні 2019 року. А посилання апелянта про підробку та фальсифікацію Акту №1/КВМ від 06.09.2019 є недоведеними.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представниця відповідача заявою від 29.08.2022 просила справу слухати за її відсутності.

ОСОБА_1 до суду не з`явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом № 2-к від 01.02.2016 генерального директора ПАТ «Проскурів» ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в ПАТ «Проскурів» на посаду сантехніка з 01.02.2016 (а.с. 8)

Відповідно до п. 8.118.6 Статуту ПАТ «Проскурів» до компетенції Генерального директора належить, серед іншого, призначати на посаду та звільняти з посади працівників Товариства, затверджувати конкретні розміри ставок заробітної плати і посадових окладів працівників Товариства (а.с. 160 т. 1).

Рішенням позачергових загальних зборів ПАТ «Проскурів» від 27.08.2019. доручено Наглядовій раді негайно розглянути питання про переобрання Генерального директора Товариства.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 19.05.2020 у справі №924/1125/19, що набрало законної сили 16.07.2020 визнано недійсним рішення позачергових загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства «Проскурів», яке оформлене протоколом від 27.08.2019 року; визнано недійсним рішення Наглядової ради публічного акціонерного товариства «Проскурів», яке оформлене протоколом №1 від 27.08.2019 року; визнано недійсним рішення Наглядової ради публічного акціонерного товариства «Проскурів», яке оформлене протоколом №8 від 15.10.2019 року; скасовано реєстраційну дію «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи: 28.08.2; Мороз О.А.; Приватний нотаріус Мороз О.А.; інші зміни, зміна складу або інформації про засновників»; скасовано реєстраційну дію «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах: 28.08.2; Мороз О.А.; Приватний нотаріус Мороз О.А.; зміна керівника юридичної особи; скасовано реєстраційну дію «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах: 17.10.2; Фольваркова О.І.; Виконавчий комітет Хмельницької міської ради Хмельницької області; зміна керівника юридичної особи»; стягнуто з ПАТ «Проскурів» на користь ОСОБА_8 11526 грн. витрат зі сплати судового збору; визнано недійсним рішення позачергових загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства «Проскурів», яке оформлене протоколом від 27.08.2019; стягнуто з ПАТ «Проскурів» на користь ОСОБА_9 2102 грн. витрат зі сплати судового збору (а.с. 116-127, 128-134 т. 1).

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2020 в справі № 924/884/19, що набрало законної сили 04.11.2020 визнано недійсним рішення Наглядової ради ПАТ «Проскурів», що оформлено протоколом позачергового засідання Наглядової ради ПАТ «Проскурів» від 03.12.2018 року та від 11.07.2019 (а.с.197-201 т. 1).

Протоколом засідання наглядової ради ПАТ «Проскурів» № 3 від 03.09.2019 постановлено змінити юридичну адресу ПАТ «Проскурів» з вул. Кам`янецької, 177 на: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Глушенкова, 11 (а.с. 37 т.1).

Наказом Генерального директора ПАТ «Проскурів» № 8 від 06.09.2019, починаючи з 09.09.2019 переміщено робоче місце працівників за списком, згідно додатку №1 до даного наказу, до приміщення ПАТ "Проскурів" за новою адресою: АДРЕСА_2 , в тому числі і позивача ОСОБА_1 (а.с. 38-39 т. 1).

Згідно акту №1/КМВ від 06.09.2019 комісією складено даний акт про те, що 06.09.2019 ОСОБА_1 було зачитано та вручено копію наказу Гендиректора ПАТ «Проскурів» №8 від 06.09.2019 про переміщення робочого місця ОСОБА_1 до приміщення ПАТ «Проскурів» за адресою м. Хмельницький, вул. Глушенкова, 11. Також, ОСОБА_1 було запропоновано підписом засвідчити факт ознайомлення із цим наказом та отримати його копію, на що ОСОБА_1 відмовився (а.с. 40 т. 1).

З 09.09.2019 по 13.09.2019, 16.09.2019 та 17.09.2019 протягом робочого дня з 9.00 год. по 18.00 год. ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці в приміщенні ПАТ «Проскурів» по вул. Глушенкова, 11 м. Хмельницький, про причини неявки роботодавця не повідомив, про що комісією складено відповідні акти (а.с. 41-47 т. 1).

Як слідує із доповідної записки начальника юридичного відділу Літвіна О.Ю. від 16.09.2019 на виконання наказу Гендиректора №8 від 06.09.2019 ОСОБА_1 , який працює у ПАТ «Проскурів» на посаді сантехніка, був повідомлений належним чином про переміщення його робочого місця до приміщення ПАТ «Проскурів» за новою адресою: АДРЕСА_2 . Однак, ОСОБА_1 на новому робочому місці у період з 09.09.2019 по 13.09.2019, 16.09.2021 був відсутній, про причини неявки не повідомив. Факт відсутності працівника на роботі підтверджується актами за відповідний період часу. Такі дії працівника мають ознаки дисциплінарного проступку, а саме прогулу, що є підставою для звільнення з роботи у відповідності до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. Зважаючи на це, рекомендовано витребувати у ОСОБА_1 письмові пояснення (а.с. 48 т. 1).

Розпорядженням Гендиректора ПАТ «Проскурів» від 16.09.2019 зобов`язано ОСОБА_1 надати письмові пояснення щодо причин відсутності на робочому місці у період часу з 09.00 год. до 18.00 год. у робочі дні з 09.09.2019 по 13.09.2019 (а.с.49 т. 1).

Наказом Гендиректора ПАТ «Проскурів» № 14ос/2-К від 18.09.2019 ОСОБА_1 звільнено з посади сантехніка ПАТ «Проскурів» з 18 вересня 2019 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогул (а.с. 52 т. 1).

Згідно акту №10/МНС від 18.09.2019, складеного комісією, ОСОБА_1 відмовився розписуватися про факт ознайомлення із наказом Гендиректора № 14ос/2-К від 18.09.2019 та повідомив, що отримувати трудову книжку не буде, оскільки вважає своє звільнення незаконним (а.с. 53 т. 1).

В табелі обліку робочого часу ПАТ «Проскурів» по вул. Глушенкова, 11 м. Хмельницький за вересень 2019 ОСОБА_1 з 09.09.2019 по 13.09.2019 зазначено прогули (а.с. 50 т. 1).

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30 червня 2022 року у справі № 924/234/22 відкрито провадження про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Проскурів» (м. Хмельницький, вул. Володимира Глушенкова, 11, ) та введено мараторій на задоволення вимог кредиторів боржника Публічного акціонерного товариства «Проскурів» (м. Хмельницький, вул. Володимира Глушенкова, 11, ), відповідача в цій справі.

І 01.07.2022 на сайті Вищого господарського суду України опубліковано Повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ «Проскурів».

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин.

Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У частині 1 статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII (далі - Кодекс № 2597-VIII).

Відповідно до статті 7 Кодексу № 2597-VIII спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша).

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи (частина друга вказаної статті).

Отже, частина 2 статті 7 Кодексу № 2597-VIII визначає підсудність майнових спорів, стороною в яких є боржник, одному господарському суду, який акумулює і вирішує усі майнові спори за участю боржника. Виключень з цього правила не передбачено. Що свідчить про те, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс правовідносин боржника і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

І, основна відмінність таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси і проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, чинного на момент перегляду даної справи апеляційним судом, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, відносно якого порушено справу про банкрутство, повинен відбуватися виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство і в межах цієї справи, незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.

Наведене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц та у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі 199/6577/16-ц, від 19.01.2022 року у справі № 753/9175/20, від 08.02.2021 року у справі № 761/23068/16.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що трудовий спір за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Проскурів», щодо якого ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30 червня 2022 року порушено провадження у справі № 924/232/22 про банкрутство, розгляду у порядку цивільного судочинства не підлягає.

Тому, виходячи із повноважень суду апеляційної інстанції, що визначені ст. 374 ЦПК України, судова колегія вважає, що провадження у цій справі відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України необхідно закрити, оскільки цей спір підлягає розгляду господарським судом та роз`яснити ОСОБА_1 про його право на звернення до Хмельницького апеляційного суду із заявою про направлення цієї справи до Господарського суду Хмельницької області, на розгляді якого перебуває справа № 924/232/22 про банкрутство ПАТ «Проскурів» (ч. 4 ст. 377 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 374, 377, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 січня 2022 року скасувати та провадження у справі № 686/31232/19 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Проскурів» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право протягом 10 днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до Хмельницького апеляційного суду із заявою про направлення справи до Господарського суду Хмельницької області на розгляді якого перебуває справа № 924/232/22 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Проскурів».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31 серпня 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Ярмолюк