УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючого судді Першко О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Львів), про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

24 серпня 2022 року ОСОБА_1 , заінтересована особа Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Львів), звернувся до суду із заявою, в якій просить: встановити факт, що матір ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за національністю «єврей»; встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за національністю «єврей».

Свою заяву мотивує тим, що його баба та мати були євреями. З початку свого свідомого життя відносить себе до єврейської національності, прагне зберегти та відновити своє етнічне єврейське походження відповідно до положень Закону України «Про національні меншини». Встановлення даного факту необхідне для подальшої реалізації особистих прав та отримання можливості користуватися окремими пільгами та гарантіями.

25 серпня 2022 року заяву передано на розгляд судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У ч. 1 ст. 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Згідно зі ст. 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, до якої відноситься і право визначати свою національність. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції держав-членів Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Як вбачається з пп. 11 п. 4 узагальнення Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності особи до певної національності.

Суд звертає увагу на те, що норми ЦПК України не передбачають можливості розгляду в порядку окремого провадження заяв про встановлення факту належності особи до певної національності.

За таких обставин, справа про встановлення факту приналежності до певної національності не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення в порядку окремого провадження фактів щодо належності осіб до певної національності.

Аналогічний правовий висновок, щодо неможливості розгляду фактів щодо належності осіб до певної національності в порядку цивільного судочинства, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18 (провадження 14-215цс19).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.186 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для відкриття провадження по даній справі.

Керуючись ст.186, 258, 353 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Рівненський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Львів), про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Першко