Справа № 352/1382/22
Провадження № 2-о/352/59/22
УХВАЛА

29 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Олійник М.Ю., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено шлюб; факт того, що ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_2 ; факт того, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 ; факт того, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 ; факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є однією і тією ж особою.

В обґрунтування заяви заявник посилається на наявність розбіжностей у написанні його прізвища та прізвищ його дружини та дітей.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд приходить до висновку, що дане питання не може бути вирішене шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - «Постанова Пленуму»), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з п. 3 Постанови Пленуму у кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

За даною заявою заявник просить встановити факт родинних відносин між ним та його дружиною і дітьми.

Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі.

Із системного аналізу положень статті 293 ЦПК України, глави 6 розділу ІV ЦПК України слідує, що у судовому порядку підлягають встановленню юридичні факти, які мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

За змістом частини другої вказаної статті в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини третьої вказаної статті справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа відповідно до вимог ст. 318 ЦПК України вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.

Закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, але при певних умовах: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Спір про право характеризує такий стан відносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких неможливо без судового втручання.

Згідно частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, при розгляді справи про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи.

При вирішенні питання про підвідомчість справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, необхідно враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, заявник обґрунтовував необхідність встановлення факту для можливості оформлення договору дарування належного йому майна родичам першого ступеня споріднення, з врахуванням передбаченого чинним законодавством звільнення від сплати податку, а також вчинення інших юридично значимих дій, у яких необхідним є визначення ступеня спорідненості між ним та його сім`єю.

Відповідно до ЦК України та СК України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра, двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Отже, родинні відносини можуть бути встановлені лише між кровно спорідненими родичами, а не між чоловіком та дружиною.

Факт родинних відносин між чоловіком і дружиною встановленню в судовому порядку не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, факт шлюбу може бути підтверджено лише свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, які видають лише органи РАЦС. Водночас відповідно до п. 4 вказаної статті суд також розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу.

Із заяви вбачається, що заявник просить, зокрема, встановити саме факт родинних відносин між ним та його дружиною, через розбіжності в зазначенні їх прізвищ у офіційних документах.

Аналогічно у зв`язку з розбіжністю у написанні прізвищ заявник просить встановити факт родинних стосунків між ним та його дітьми, хоча фактично просив встановити тотожність особи.

Зазначивши, що обраний заявником спосіб встановлення відповідних фактів не відповідає критеріям віднесення справи до окремого провадження, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у цьому випадку встановлення фактів, про які зазначив у резолютивній частині заяви ОСОБА_1 , суперечить вимогам ст. 315 ЦПК України і є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку окремого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на суть правовідносин, що виникли у зв`язку зі зверненням заявника до суду, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі на підставі вимог п. 1 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

Доводи заяви про те, що саме у такий спосіб можливо виправити допущену помилку у написанні прізвища заявника і він є ефективним, не забороненим законом способом захисту, який дає змогу мінімізувати негативні наслідки помилки у перекладі його прізвища, не дають підстав для встановлення заявлених фактів у порядку окремого провадження.

Твердження заявника про те, що встановлення факту родинних відносин, має для заявника юридичне значення у зв`язку з оформленням ним договору дарування на користь родичів першого ступеня споріднення з урахуванням звільнення від сплати податку і вчинення нотаріально значущих дій, не заслуговують на увагу.

Верховний Суд у постанові від 26 січня 2022 року у справі № 282/976/20, провадження № 61-6131св21, зазначив, що «факти, які підлягають встановленню судом, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян… Суд апеляційної інстанції надав належну правову оцінку доводам заявника про те, що метою звернення його до суду із цією заявою є звільнення від сплати податку з доходу фізичних осіб у вигляді спадщини, яку від спадкодавця одержують онуки і обґрунтовано вказав, що встановлення цього факту не може вважатися таким, що тягне за собою правові наслідки».

Крім того, спори щодо порядку нарахування та сплати податків вирішуються у позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства.

Щодо посилання заявника на те, що згідно практики Верховного Суду встановлено факт родинних відносин між подружжям, то у справі № 569/4803/19 такі встановлено у порядку позовного провадження та між подружжям після їх смерті і їх родинних відносин з спадкодавцем з метою захисту права на спадкування позивача.

З огляду на викладене, суд відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Окрім того, суд вважає за можливе роз`яснити ОСОБА_1 , що у даному випадку, враховуючи помилку в зазначенні його прізвища у свідоцтві про реєстрацію шлюбу і свідоцтвах про народження дітей, він має право звернутися до відповідних органів реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення виправлень у відповідні актові записи, а у випадку відмови, має право оскаржити такі дії в судовому порядку.

Керуючись ст. ст. 186, 260, 293, 315, 353, 354 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ухвалу невідкладно надіслати заявнику разом із заявою та всіма доданими до неї документами.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Максим ОЛІЙНИК