Провадження № 2/761/6099/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Саадулаєва А.І.

при секретарі: Корнійчук Є.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів,

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Саадулаєву А.І.

Предметом позову, з урахуванням уточненої позовної заяви, є:

1. Стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн., із їх індексацією відповідно до вимог законодавства, щомісячно, з 12.04.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 12.04.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва по справі №761/6615/13-ц було винесено рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 (надалі - Позивач) та ОСОБА_2 (надалі - Відповідач), який був зареєстрований 23.08.2007 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2348. Від зазначеного шлюбу у них народилася дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 07.03.2013 року між нею та відповідачем було укладено договір, відповідно до якого відповідач зобов`язався щомісяця не пізніше 20 числа добровільно сплачувати на утримання сина та позивача аліменти у фіксованій сумі, рівній 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп., починаючи з дня розлучення і до досягнення сином повноліття (п.2 Договору). Однак всупереч цьому, відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.12.2021 р. відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

21.07.2022 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та згода на винесення заочного рішення суду, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

У встановленому судом строк, стороною відповідача відзив на позов не подавався.

Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, поважності причин неявки суду не повідомив, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження строк, відповідач відзив на позов не подавав.

Разом з тим, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.04.2013 року по справі №761/6615/13-ц розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований 23.08.2007 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2348.

Від зазначеного шлюбу народилася дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 02.08.2008 року складено відповідний актовий запис за № 1414 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві та 02.08.2019 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві повторно видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , батьками якого є сторони у справі.

Як вбачається із копії нотаріально посвідченого договору, зареєстрованого в реєстрі за №749 від 07.03.2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , пунктом 1 договору визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Пунктом 2 договору визначено, що ОСОБА_2 , зобов`язується щомісяця не пізніше 20 числа добровільно сплачувати на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 аліменти у фіксованій сумі, рівній 4000,00 грн., починаючи з дня розлучення і до досягнення сином повноліття.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошувала, що спільний син сторін знаходиться на її утриманні, а батько дитини - відповідач по справі ухиляється від покладених на нього обов`язків щодо утримання дитини. На спростування цих обставин відповідачем не було надано до суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.191 СУ України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Судом встановлено, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачем і перебуває повністю на її утриманні, відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, розмір аліменти, розмір яких встановлений за домовленістю сторін в укладеному договорі між сторонами, на утримання дитини не сплачую з моменту його підписання, тобто з 07.03.2013 року.

Враховуючи вищевикладене, у відповідача виникла заборгованість за договором №749 від 07.03.2013 року про сплату аліментів, з моменту його укладання по дату ухвалення рішення суду, а саме, у період з 07.03.2013 року по 21.07.2022 року, що становит 112 місяців 14 днів, та сума заборгованость складає 449806,45 грн.

У зв`язку із вищевикладеним, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги, щодо стягення заборгованості по сплаті аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн., із їх індексацією відповідно до вимог законодавства, щомісячно, з дати ухвалення рішення суду до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з того, що сторонами було визначено розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача за договором №749 від 07.03.2013 року до повноліття дитини, та враховуючи те, що позивач у позовній заяві не просить змінити за рішенням суду розмір аліментів визначений договором, а стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення повноліття, суд дійшов висновку, що у разі задоволення даної позовної вимоги, на відповідача може бути покладено подвійний обов`язок по сплаті аліментів на дитину, як за договором №749 від 07.03.2013 року, так і за рішенням суду, у зв`язку із чим, в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Разом із тим, суд вважає необхідним роз`яснити позивачу його право на звернення до суду із позовною заявою про зміну розміру аліментів, визначений за домовленістю між батьками у договорі №749 від 07.03.2013 року.

Враховуючи вищевикладене, а також, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, те, що відповідачем не надано до суду доказів сплати аліментів за період з 07.03.2013 року по 21.07.2022 року, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 449806,45 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4498,06 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 268, 280-282, 352, 354-355, 430 ЦПК України; ст. 51 Конституції України; ст. ст. 180 - 184, 191 СК України; ст. ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 449806 (чотириста сорок дев`ять тисяч вісімсот шість) гривень 45 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 4498 (чотири тисячі чотириста дев`яносто вісім) гривень 06 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: