Справа №750/1280/19
Провадження №2/751/405/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2022 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

при секретарі Мірошник В. П.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (не прибула)

представник позивача ОСОБА_2

відповідач ФОП ОСОБА_3 (не прибув)

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в :

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ФОП ОСОБА_3 про стягнення, за період з 01.02.2018 року по 31.01.2019 року, заборгованості: процентів по позиці - 119101,075 грн;

пені по несплачених відсотках -195957,98 грн

пені по несплаченій позиці -169854,99 грн; а також:

інфляції по своєчасно несплаченим процентам за період із 01.01.2018 року по 31.12.2018 року в сумі 48448,87 грн;

інфляції по своєчасно несплаченій позиці за період із 01.01.2018 року по 31.12.2018 року в сумі 42677,88 грн;

3 % річних за неправомірне користування коштами позики за період з 01.02.2016 року по 31.01.2019 року, в сумі 14887,63 грн, всього 471827,36 грн.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.08.2010 року між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір позики з наданням останньому коштів у розмірі 510 000,00 грн, зі сплатою 24 відсотків річних, на строк до 30 серпня 2015 року.

31.08.2012 року були внесені зміни до пункту 4 договору позики, згідно з якими погашення позики здійснюється позичальником у кінці терміну договору - 30 серпня 2015 року.

29.05.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладений договір про відступлення права вимоги по зобов`язанням відповідача за договором позики від 12.08.2010 року.

Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, позику не повернув, та не сплатив нараховану плату за користування позикою.

Відповідно до п.7 договору позики від 12.08.2010 року позичальник зобовязаний сплатити пеню за прострочення виконання зобовязань по поверненню позики та процентів.

09.11.2019 року на адресу суду надійшли письмові пояснення від представника відповідача ФОП ОСОБА_3 , згідно яких позов не визнають у повному обсязі. Заперечення обґрунтовано тим, що відповідно до висновків Великої Палати Верховного суду, нарахування процентів за користування коштами, одержаними за договором позики, є припиненим після закінчення строку дії договору, що виключає можливість задоволення позовних вимог щодо стягнення відсотків за спірний період. Отже, стягнення з відповідача 119 101,075 грн відсотків, за період з 01.02.2018 року по 31.01.2019 року, суперечить положенням укладеного мiж сторонами договору. Щодо позовних вимог про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних відповідач не погоджується із їх розрахунком. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, таким чином нарахування та стягнення пені, після спливу 6 місяців із дати закінчення строку дії договору позики, є неможливим (а.с.83-84).

08.02.2022 року представником відповідача - ОСОБА_4 надані додаткові письмові пояснення, де представник зазначає, що за Договором позики від 12.08.2010 року погашення позики, починаючи з вересня 2010 року, повинно відбуватися щомісячними фіксованими рівними частинами. Звертає увагу, що у вказаному договорі сума щомісячного платежу не визначена; графік погашення позики, де був би зазначений розмір щомісячного платежу відсутній. Також, договором позики не передбачена сума щомісячного ануїтетного платежу, а на законодавсому рівні є тільки формула 30/360, самостійне виведення формули факт 365.

Крім того, позика видавалась двома траншами і нарахування відсотків здійснюється «за фактичне число календарних днів користування позикою, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році ( п.5 Договору). Будь -який документ, який би визначав розмір щомісячного платежу, відповідно із умовами Договору, узгоджений обома сторонами - відсутній.

Договір про зміни від 31.08.2012 року змінює форму погашення позики, відповідно до якого погашення позики здійснюється позичальником у кінці терміну цього договору 30.08.2015 року, однак у договорі не вказано, як змінився щомісячний розмір платежу і яким він був із моменту підписання договору позики від 12.08.2010 року. У зв`язку із тим, що у договорі позики не зазначений та сторонами по договору не погоджений щомісячний платіж, з урахуванням змін до

п. 4 договору, на підставі здійсненої позичальником оплати, пеня на основну суму боргу (тіло позики) не нараховується. Так, як позичальником по договору є ФОП, то відповідно до чинного законодавства, нарахування господарських штрафних санкцій припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (т.2 а.с.35-37).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Згідно із ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 11.02.2019 року справу № 750/1280/19 передано до Новозаводського районного суду міста Чернігова.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11.03.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 27.08.2019 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 11.02.2019 року.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12.11.2019 року за клопотанням представника позивача провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням по справі № 750/5173/17 (т.1 а.с.95-96).

Ухвалою суду від 18.08.2020 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16.04.2021 року за клопотанням представника відповідача провадження у справі зупинено, до набрання законної сили рішенням по справі № 750/5173/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, що розглядається Верховним судом у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (т.1 а.с.156-157).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 15.06.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 16.04.2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.1 а.с.176-178).

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13.07.2021 року справу призначено до розгляду.

27.10.2021 року відповідачем ФОП ОСОБА_3 заявлено клопотання про призначення судово-економічної експертизи (т.1 а.с.204).

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 23.12.2021 року у задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи відмовлено (т.2 а.с.26-28).

08.02.2022 року представником відповідача ОСОБА_4 подано заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності (т.2 а.с.38).

У судове засідання позивач та відповідач не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 08.02.2022 року, у вступному слові представник позивача пояснив, що у 2010 році ФОП ОСОБА_3 взяв у борг кошти за договором позики, строк зобов`язання закінчився 30 серпня 2015 року, але він кошти не повернув. У травні 2018 року пред`явлено позов про стягнення з відповідача заборгованість за договором позики у сумі більше ніж 2 мільйони гривень. Позивач вважає, що проценти нараховуються відповідно до п.5 Договору, де зазначено що проценти на позику нараховуються до дня повернення позики, про це вказують і норми Цивільного кодексу, а не до дня закінчення строку пред`явлення вимоги за договором, яка була пред`явлена у 2018 році. Пояснює, що проценти повинні нараховуватись як у Договорі, а саме: 24 відсотки річних на залишок суми, а не 3% відповідно до ст. 625 ЦК України, як вважає відповідач. У цій справі Верховний Суд чітко вказав, що не підлягає поновленню строк позовної давності за договором, оскільки відповідач вчиняв дії, які направлені на визнання позову, що підтверджується листом відповідача у якому він визнає зобов`язання за даним договором.

Звертає увагу суду, що справа вже третій раз розглядається у Верховному Суді. Перший раз суд висловив свою позицію щодо нарахування відсотків, інфляції, а також щодо двох експертиз, які були проведені відповідачем, що їх не можна брати до уваги через велику кількість помилок, тому треба виходити із розрахунків наданих позивачем. Друга касаційна скарга така ж сама, як і третя, тому що була скасована через процесуальні порушення, допущені апеляційним судом. Касаційне провадження, на даний час відкрито, але сторона позивача вважає, що не може бути взята до уваги позиція відповідача. Тому, позовні вимоги та розрахунок заборгованості доданий до позовної заяви підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.

На запитання представник позивача пояснив, що відповідач сплачував лише проценти, платежі він не сплачував. Спочатку сплачував із суми по якій укладена іпотека, потім через місяць із основної суми. Оригінали розписок позичальника на теперішній час надати не може, оскільки вони знаходяться в іншій справі.

У наступні судові засідання представник позивача не з`являвся, та не надав до суду: розрахунок заборгованості, який мав передаватись ОСОБА_1 по акту, який є невід`ємною частиною Договору позики; Договір іпотеки по Договору позики від 12 серпня 2010 року, та Договір про відступлення права вимоги за договором, що був укладений в забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики, що передбачено у Договорі від 29.05.2017 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 по зобов`язанням ФОП ОСОБА_3 за Договором позики від 12 серпня 2010 року. Також, не надав до суду розписки позичальника.

У вступному слові представник відповідача пояснив, що справа, яка на теперішній час розглядається у Верховному Суді про стягнення заборгованості за договором позики, має пряме відношення до справи, яка зараз розглядається, про стягнення заборгованості за процентами.

У сторін різний підхід щодо трактування пунктів положень Договору позики. Пункт 5 Договору, на думку відповідача, містить двояке трактування його суті. Він пов`язаний із п. 4 Договору про зміни до Договору позики. Зокрема, пункт 5 передбачає нарахування процентів за користування позикою на залишок заборгованості, починаючи з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості. Однак, пунктом 4 Договору про зміни встановлено, що погашення позики здійснюється у кінці дії договору, тобто 30 серпня 2015 року, що має двояке тлумачення. Сторона позивача вважає, що можуть нараховуватись відсотки, посилаючись на Цивільний кодекс. Однак, відповідно до ст.1048 ЦК нарахування відсотків дійсно може проводитися за фактичний період користування наданими грошовими коштами, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідач вважає, що у позивача відсутні правові підстави для нарахування відсотків за цим договором. На даний час остаточної суми заборгованості за Договором позики немає, справа щодо стягнення заборгованості за вказаним Договором перебуває на розгляді касаційного суду, який уже двічі переглядав вказану справу. За таких обставин, сторона відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Підтримав письмові пояснення та просив застосувати наслідки спливу строків позовної давності.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що 12 серпня 2010 року ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_3 уклали Договір позики, за яким відповідач отримав у борг кошти у розмірі 510 000,00 грн, строк повернення - 30 серпня 2015 рок, та зобов`язався щомісячно сплачувати позикодавцю 24 відсотки річних (т.1 а.с.3).

Відповідно до п. 1 Договору позики, ОСОБА_5 надає ОСОБА_3 гроші у сумі 51000 гривень, позичальник бере у борг вказаному суму, терміном повернення 30.08.2015 року, 247978 надаються після оформлення договору іпотеки, решта коштів у сумі 262022 гривень протягом трьох місяців з дня надання першого траншу. Факт надання когтів за цим договором підтверджується особистими розписками позичальника.

Відповідно до п.3 Договору, позичальник зобов`язується сплачувати Позикодавцю відсотки щомісячно в розмірі 24 % річних не пізніше останнього числа кожного поточного місяця.

Пункт 4 цього Договору передбачає, що погашення позики здійснюється Позичальником шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів протягом всього строку дії цього Договору, починаючи з вересня 2010 року. За рахунок кожного платежу здiйснюється погашення щомісячних процентів користування позикою та погашення частини позики.

Пункт 5 цього Договору передбачає, що сторони встановлюють, що нарахування процентів по Договору здійснюється щомісяця за фактичне число календарних днів користування позикою виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році. При цьому, проценти за користування позикою нараховуються на залишок заборгованості за позикою починаючи з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості за позикою включно.

31.08.2012 між сторонами було укладено договір про зміни до вказаного договору, яким встановлено, що погашення позики здійснюється в кінці дії договору 30.08.2015 (п.4 договору позики). Відповідно до п. 2 договору позики позичальник зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними у вказаний строк.

29 травня 2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 укладений Договір про відступлення права вимоги по зобов`язанням ФОП ОСОБА_3 за Договором позики від 12 серпня 2010 року (т.1 а.с.5).

Відповідно до п.1 цього Договору, ОСОБА_5 уступає ОСОБА_1 право вимоги по зобов`язанням фізичної особи-підприємства ОСОБА_3 за Договором позики від 12.08.2010 року на загальну суму 1620989 грн 23 коп. Оригінали документів, що підтверджують заборгованість договір позики від 12.08.2010 року, договір про зміни договору позики від 31.08.2012 року, розрахунок заборгованості передаються ОСОБА_1 по акту, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 2 цього Договору, новий кредитор сплатив первісному кредитору за уступку права вимоги, вказаного в п.1 даного договору, 510000 гривень повністю до підпису цього договору.

Пункт 3 Договору передбачає, що первісний кредитор зобов`язується протягом 5 робочих днів передати новому кредитору, по акту , документи зазначені в пункті 1 цього Договору. Первісний кредитор одночасно з цим Договором укладає з Новим кредитором Договір про відступлення права вимоги за договором, що був укладений в забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики.

Пунктом 6 вказаного Договору передбачено, що первісний кредитор зобов`язаний у 5-ти денний термін надіслати боржнику повідомлення про відступлення права вимоги.

Відповідно до розрахунку заборгованості по процентам і пені за період із 01.02.2018 року по 31.01.2019 року, заборгованість за процентами по позиці складає 119101,075 грн; пені по несплачених відсотках - 195957,98 грн; пені по несплаченій позиці -169854,99 грн; а також:інфляції по своєчасно несплаченим процентам за період із 01.01.2018 року по 31.12.2018 року в сумі 48448,87 грн; інфляції по своєчасно несплаченій позиці за період із 01.01.2018 року по 31.12.2018 року в сумі 42677,88 грн; 3 % річних за неправомірне користування коштами позики за період з 01.02.2016 року по 31.01.2019 року, в сумі 14887,63 грн, всього 471827,36 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задоволено частково, стягнуто із ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 496 254,46 грн - заборгованості за тілом кредиту; 505 808,03 грн - заборгованості за відсотками; 187 056,56 грн - пені за прострочення сплати відсотків по кредиту; 232 878,64 грн - пені за прострочення сплати тіла кредиту; 152 846,37 грн - інфляційних втрат за прострочення сплати заборгованості за тілом кредиту та 181 095,98 грн - інфляційних втрат за прострочення сплати відсотків по кредиту, а всього 1 756 140,04 грн (т.1 а.с.9-12).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 03.05.2018 року змінено (т.1 а.с.72).

Постановою Верховного суду від 05 лютого 2020 року постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 23.07.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 03.05.2018 року змінено (т.1 а.с.101-106).

Постановою Верховного суду від 23 червня 2021 року Постанову Чернігівського апеляційного суду від 23.07.2020 року скасовано, справу №750/5173/17 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 14.09.2021 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 03.05.2018 року, в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати відсотків, пені за прострочення сплати тіла кредиту та інфляційних втрат через прострочення сплати відсотків - змінено, збільшено суму до стягнення з фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пені за прострочення сплати відсотків із 187056,56 грн до 281017,98 грн; пені за прострочення сплати тіла кредиту із 232878,64 грн до 388764,38 грн, інфляційних втрат через прострочення сплати відсотків із 181095,98 до 184496,02 грн. Загальну суму до стягнення збільшено із 1756140,04 грн до 2009187 грн 24 коп (т.2 а.с.2-29).

Відповідно до ухвали Верховного Суду від 08.12.2021 року, суд відкрив касаційне провадження на постанову Чернігівського апеляційного суду від 14.09.2021 року, на теперішній час по справі рішення не прийнято.

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЦК України.

Відповідно до вимог статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина друга статті 1047 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (абзац перший частини першої статті 1049 ЦК України).

Згідно із частиною третьою статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Свої зобов`язання перед позикодавцем ФОП ОСОБА_3 належним чином не виконував, у результаті чого виникла заборгованість.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши умови укладеного Договору позики від 12.08.2010 року, Договору про зміни до вказаного договору від 31.08.2012 року, Договору про відступлення права вимоги від 29.05.2017 року, наданий позивачкою розрахунок заборгованості, у сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами, а також враховуючи, ту обставину, що відповідач, зі слів представника позивача, спочатку сплачував із суми по якій укладена іпотека, потім через місяць із основної суми, до суду не надані : розрахунок заборгованості, який мав передаватись ОСОБА_1 по акту, який є невід`ємною частиною Договору позики; Договір іпотеки по Договору позики від 12 серпня 2010 року, та Договір про відступлення права вимоги за договором, що був укладений в забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики, що передбачено у Договорі від 29.05.2017 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 по зобов`язанням ФОП ОСОБА_3 за Договором позики від 12 серпня 2010 року, розписки позичальника, суд дійшов висновку, що позивачем, наданими та дослідженими у судовому засіданні доказами, не доведено розмір заборгованості, зазначений у розрахунку заборгованості, який обґрунтовує ціну позову, тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статтями 526, 530, 598,599,610, 612, 1046-1050 ЦК України, статтями 81, 141, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 02 вересня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя С. М. Ченцова