Шаргородський районний суд
У Х В А Л А

26 серпня 2022 року

м. Шаргород

Справа № 152/810/22

Провадження № 2/152/264/22

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Соколовська Т.О., розглянувши та перевіривши на відповідність вимогам ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Залокоцька Вікторія Дживанівна до Шаргородської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна, -

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Залокоцька В.Д. звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовною заявою до Шаргородської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна, в якій просить: «зняти арешт реєстраційний номер 5401408, зареєстрований 31.07.2007 внесений приватним нотаріусом Рудик Л.В. на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 ».

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.187 ЦПК України суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє, чи відповідає вона вимогам, викладеним у ст. ст.175, 177 ЦПК України, чи немає підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження і за відсутності таких підстав відкриває провадження у справі.

Перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Залокоцька В.Д. на відповідність вимогам ЦПК України, вважаю, що вказана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до статті 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Недотримання обов`язкових вимог до змісту позовної заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Під змістом позовних вимог цивільне процесуальне законодавство розуміє вказівку позивача на спосіб судового захисту.

Пред`являючи позов, позивач повинен, насамперед, зазначити у позовній заяві предмет позову (що конкретно вимагає позивач), далі він сам повинен визначитися, виходячи із принципу змагальності, зі способом судового захисту змістом позовних вимог, що є одним із основних елементів позову, який має своє нормативне закріплення у п.4 ч.3. ст.175 ЦПК України, а далі у заяві, за п.5 ч.3 ст.175 ЦПК позивач повинен зазначити підстави позову (обставини, з яких випливає право вимоги позивача та якими він обґрунтовує свої вимоги), визначитися як з матеріальним, так і з процесуальним законом, який повинен застосовуватися до даних правовідносин, оскільки від правильної правової кваліфікації правовідносин залежить формування позивачем предмета доказування та подальше вирішення позовних вимог.

Обов`язок правильно формулювати свої позовні вимоги до суду, визначати зміст (спосіб судового захисту) та предмет покладається на позивача.

Вказані вимоги цивільного процесуального законодавства України позивачем ОСОБА_2 не дотримано, а саме: позовну заяву подано до Шаргородської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна, натомість у прохальній частині позову ОСОБА_2 зазначає: «суд, ухвалив: зняти арешт реєстраційний номер 5401408, зареєстрований 31.07.2007 внесений приватним нотаріусом Рудик Л.В. на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 », однак будь які вимоги до Шаргородської державної нотаріальної контори не ставляться, а зазначається резолютивна частина судового рішення, що не є складовою частиною позовної заяви.

Згідно з положеннями ст.51 ЦПК України суд не має права з власної ініціативи замінювати неналежного відповідача, залучати до участі у справі співвідповідачів.

Відтак, позивачеві ОСОБА_1 слід визначитись зі складом учасників справи, колом відповідачів по справі, виходячи з підстав і предмету позову.

В позовній заяві не викладено всіх обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, а саме: не зазначено в рамках якої судової справи накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 , результат розгляду справи, набрання рішенням законної сили та стадії виконання судового рішення, інформації щодо дати накладення арешту, реквізитів документа, на підставі якого накладено арешт та його змісту, органу (посадової особи), що наклав арешт, не зазначено відповідних доказів в підтвердження вказаних обставин.

В позовній заяві відсутній виклад обставин, які свідчать про наявність спірних відносин між позивачем та відповідачем.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року № 5, відповідачами у справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Отже, вказані позивачем предмет, підстава, зміст позовних вимог не узгоджуються між собою та з правовим обґрунтуванням позову.

Позивачу необхідно уточнити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, з посиланням на відповідні норми матеріального та процесуального права, визначитись з колом учасників справи.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК) (постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року № 5).

Позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви не долучено доказів того, що він відноситься до кола осіб, які можуть бути позивачами у справах даної категорії.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року № 5 у матеріалах справи залежно від предмета та підстави позову мають бути належним чином завірені копії акта опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, вироку, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт, матеріали, що є в кримінальній справі щодо належності описаного майна і джерел коштів на його придбання, документи про право власності на майно, кредитні зобов`язання, реєстраційні посвідчення, паспорти та інші документи, що видаються на це майно.

Позивачем ОСОБА_1 вказані вимоги законодавства не дотримані. Долучені до матеріалів справи копії документів є суперечливими з огляду на те, що арешт накладався у 1998 році, заборона на відчуження внесена у 2007 році, свідоцтво про право власності видано у 2002 році, тобто після звернення до суду у 1998 році. Зазначене можливо з`ясувати лише при наявності судового рішення у справі.

Підставою цього позову позивач визначив наявність арешту, накладеного на домоволодіння що перешкоджає йому вільно володіти та розпоряджатися ним. З наданих доказів вбачається, що будинок під номером АДРЕСА_1 перебуває власності та зареєстрований за ОСОБА_2 .

З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що арешт накладено на невизначене майно за адресою АДРЕСА_1 , проте не вказано на яке саме майно і яким органом накладено обтяження, лише б/н. 29.04.1998, районний суд.

Представник позивача у позовній заяві зазначає, що ОСОБА_1 намагається оформити право власності на все домоволодіння в порядку спадкування після смерті батька. Доказів того в рамках якого судочинства накладено арешт на майно, що він є/був стороною у справі, у якій накладений арешт на цей будинок, і взагалі хто був сторонами судової справи до матеріалів позову не долучено, відсутнє також посилання на них.

Дотримання вимог ст.175 ЦПК України при пред`явленні заяви в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки заяви і долучених до неї матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Для справ за позовами про звільнення майна з-під арешту характерно те, що сторони в матеріальному плані перебувають у стані спору про право. Спору про право в матеріально-правових відносинах притаманна наявність двох елементів: обставин, які створили спірну ситуацію та неможливості для відповідної особи здійснити своє суб`єктивне право.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об`єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Особи, які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, звертаються до суду з позовом про визнання права на майно і звільнення його з-під арешту.

Для таких справ характерні: наявність арештованого майна; неможливість для позивача здійснити своє суб`єктивне право, оскільки його право на розпорядження чи користування цим майном обмежене; розгляд справи судом з урахуванням вимог до суб`єктів правовідносин, підвідомчості та підсудності справ судам. Метою позову про звільнення майна з-під арешту є встановлення належності арештованого майна.

Відповідно до ст.185 ч.1, ч.2 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення її недоліків.

Недоліки мають бути усунуті шляхом подання нової редакції позовної заяви з її копіями, відповідно до кількості учасників справи з обґрунтованим спростуванням зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 136, 175 - 177, 185, 258, 260 ЦПК України, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року № 5, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Залокоцька Вікторія Дживанівна до Шаргородської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна залишити без руху.

Повідомити позивача ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху.

Попередити позивача ОСОБА_1 , що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у зазначений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута їй.

Копію ухвали суду невідкладно надіслати позивачу ОСОБА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала постановлена та підписана 26.08.2022.

Суддя: Т.О. Соколовська