Ухвала

31 серпня 2022 року

місто Київ

справа № 199/9361/19

провадження № 61-7844ск22

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство», Госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу «Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод» ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивачів

ОСОБА_1 у листопаді 2019 року звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» (далі - ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство»), Госпрозрахункового відокремленого структурного підрозділу «Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод» ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство»

(далі - ГВСП «Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод» ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство»), у якому просив суд визнати незаконними та скасувати наказ голови правління ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» від 19 вересня 2019 року № 404 про переведення на посаду виконуючого обов`язки заступника директора заводу, наказ тимчасово виконуючого обов`язки директора ГВСП «Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод» ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» Максіміхіна С. В. від 19 вересня 2019 року № 130/к про переведення на посаду виконуючого обов`язки заступника директора заводу та від 31 жовтня 2019 року № 151/к про звільнення з посади, поновити його на посаді тимчасово виконуючого обов`язки директора ГВСП «Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод» ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство».

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням від 14 січня 2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постановою від 26 липня 2022 року Дніпровський апеляційний суд частково задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2020 року скасував, постановив нове рішення, яким частково задовольнив позов ОСОБА_1 .

Суд визнав незаконним та скасував пункт 2. 3 наказу від 31 жовтня 2019 року № 151/к про звільнення ОСОБА_1 з посади виконуючого обов`язки заступника директора ГВСП «Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод» ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство» у зв`язку із закінченням строку договору на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України.

Поновив ОСОБА_1 на посаді виконуючого обов`язки заступника директора ГВСП «Кілійський суднобудівельно-судноремонтний завод» ПрАТ «Українське Дунайське пароплавство».

В іншій частині вимог позову відмовив. Здійснив розподіл судових витрат.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі допущено до негайного виконання.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 23 серпня 2022 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2022 року, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить виклад підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявник, зазначаючи, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначив, що:

- (1) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 26 серпня 2021 року у справі № 607/1453/20, постановах Верховного Суду України від 04 липня 2016 року у справі № 6-59цс12, від 01 листопада 2017 року у справі № 6-1471цс17, від 01 листопада 2017 року у справі № 6-1568цс17, щодо застосування правил статті 32 КЗпП України щодо порядку переведення працівника на іншу роботу, зміни істотних умов праці;

- (2) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 501/2345/15-ц, від 25 січня 2018 року у справі № 501/2482/15-ц, у постановах Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 6-1429цс17, відповідно до яких роботодавець не має права вийти за межі трудового договору і його право на переміщення працівників обмежується умовами трудового договору: в межах цих умов переміщення можливе, поза ним є протиправним;

- (3) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі № 654/841/17, у постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 235/2741/19, щодо застосування положень трудового законодавства до особи, яка призначена на посаду виконуючого обов`язки;

- (4) суди не дослідили зібрані у справі докази, які пов`язані із переведенням ОСОБА_1 на іншу посаду.

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявник зазначив ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, пункті 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

IІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України.

Суд не встановив наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак