ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 серпня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/12/20

Головуючий у першій інстанції Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/155/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шарапової О.Л.,

суддів Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

секретар: Приліпко В.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

Особа, яка подає апеляційну скаргу ОСОБА_2

Оскаржується заочне рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 15 травня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 01.10.2017 року у розмірі 50000 доларів США, що еквівалентно 1184000,00 грн.; інфляційні втрати в розмірі 562361, 81 грн. та 3% річних в сумі 79603.73 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 жовтня 2017 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав від нього грошові кошти в сумі 50000 доларів США, які зобов`язався повернути в той же день. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується його підписом на договорі позики від 01.10.2017 року. Свої договірні зобов`язання відповідач не виконав, а тому суму позики, інфляційні та 3% річних слід стягнути в примусовому порядку.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 15 травня 2020 року позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 01.10.2017 року в сумі 50000 доларів США, що еквівалентно до національної валюти 1 184 000 грн. 00 коп., три відсотки річних в сумі 79 603 грн. 73 коп., а всього 1 263 603 грн. 73 коп. та 9605 грн. 00 коп. у відшкодування сплаченого судового збору.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 31 серпня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 15 травня 2020 року відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Лутай Н.М. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що оскаржуване рішення суду є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що відповідач на час розгляду справи мешкав в Польщі, а тому не був належним чином повідомлений про розгляд справи. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що відповідач грошові кошти від позивача не отримував. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що позивачем не наданий оригінал так званого договору позики. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що суд першої інстанції не з`ясував які правовідносини виникли між сторонами та безпідставно стягнув грошові кошти.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кондратенко М.М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 01.10.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір, згідно якого позивач надав матеріальну допомогу в розмірі 50000 доларів США, а відповідач зобов`язався вище вказану суму повернути до 01.10.2017 року. Договір підписано позичальником та боржником (т. 2 а.с. 85).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України)

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

Відповідно до статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики, а тому суму позики та 3% річних слід стягнути в примусовому порядку, відсутні підстави для стягнення інфляційних втрат, оскільки індексації підлягає лише гривня.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з матеріалами справи та приписами законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно залишив без задоволення заяву про перегляд заочного рішення суду, оскільки відповідачем було надано докази поважності неотримання судових повісток та неявки в судові засідання, спростовуються матеріалами справи, оскільки судова кореспонденція на ім`я ОСОБА_2 надсилались у встановленому законодавством порядку за зареєстрованою адресою його місця проживання (т. 1 а.с. 35, 55, 66, 77, 93,171). Матеріали справи не містять даних про те, що позовній стороні або суду було відомо про знаходження відповідача за межами України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки в ході апеляційного розгляду справи стороною позивача був наданий оригінал договору позики від 01 жовтня 2017 року ( т.2 а.с.85), зі змісту якого вбачається, що відповідач отримав від позивача позику в розмірі 50 000 дол. США. Наявність оригіналу договору позики у позовної сторони вказує на реальне отримання грошових кошті відповідачем та про їх неповернення позовній стороні.

Керуюсь ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 15 травня 2020 року залишити без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складений 26 серпня 2022 року.

Головуюча: Судді: