УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 507/458/18

провадження № 61-7868ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 07 червня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство», ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування матеріальної та моральної шкоди та зустрічним позовом Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДСК «Чорноморське морське пароплавство», ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

У березні 2019 року ДСК «Чорноморське морське пароплавство» звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 27 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року рішення Любашівського районного суду Одеської області від 27 травня 2019 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволений частково. Зобов`язано ДСК «Чорноморське морське пароплавство та ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у користуванні власністю в Ѕ частині готельного комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Виселено ДСК «Чорноморське морське пароплавство» та ОСОБА_2 з Ѕ частини готельного комплексу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ДСК «Чорноморське морське пароплавство» та ОСОБА_2 в рівних частках на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн за розгляд справи у суді апеляційної інстанції. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 4080,40 грн за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

14 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 червня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

08 серпня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 07 червня 2022 року у вказаній вище справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення, оскільки заявником вчасно було подано до суду оригінал документа на підтвердження понесених судових витрат. Крім того, на переконання заявника суд не мав підстав для розгляду заяви у його відсутність.

Вивчивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 частини першої та частини другої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Частиною четвертою статті 270 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Порядок розподілу судових витрат передбачений положеннями статті 141 ЦПК України.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За правилами статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції встановив, що остаточно спірні позовні вимоги вирішені постановоюОдеського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року. 14 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, оскільки таке питання не було вирішене вищевказаною постановою.

В ході розгляду справи в апеляційній інстанції ОСОБА_1 не були подані докази щодо сплаченого судового збору в розмірі 4848,80 грн. Також ОСОБА_1 , який брав участь у розгляді справі, не скористався правом подати заяву про надання відповідних доказів безпосередньо у судовому засіданні 22 грудня 2021 року або заявити її в усній формі до закінчення судових дебатів в апеляційному суді відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Одеський апеляційний суд зазначив, що 24 грудня 2021 року, тобто після проголошення остаточної постанови за результатами розгляду спору по суті, ОСОБА_1 було надіслано на адресу суду листа з копією квитанції про сплату судового збору у розмірі 4848,80 грн з проханням приєднати її до справи. Оригінал квитанції був поданий до суду 04 січня 2022 року.

процесуальним законодавством чітко передбачено порядок подання таких доказів та форму звернення до суду з вимогою про розподіл судових витрат, а саме: відповідне клопотання повинно заявлятися особою не пізніше закінчення судових дебатів у справі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що таких дій у передбачений законом строк заявником вжито не було.

За таких обставин суд апеляційної інстанції не порушив норми процесуального права, встановивши, що заявником було втрачено право на звернення з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі стосовно розподілу судових витрат внаслідок пропуску процесуального строку на вчинення такої процесуальної дії.

Доводи касаційної скарги такого висновку суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до хибного тлумачення норми процесуального права та переоцінки доказів та обставин справи, що не є безумовною підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

Доводи касаційної скарги стосовно розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення за відсутності належним чином сповіщених учасників справи також не заслуговують на увагу та зводяться до переоцінки доказів у справі, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що про дату час та місце слухання справи учасники справи були сповіщені належним чином, суд касаційної інстанції в контексті вимог статей 400, 409 ЦПК України не уповноважений надавати оцінку доказам та обставинам, які були предметом дослідження судів попередніх інстанцій.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги в частині оскарження ухвали суду апеляційної інстанції, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а тому за таких підстав у відкритті касаційного провадження на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 07 червня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство», ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування матеріальної та моральної шкоди та зустрічним позовом Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання правочину недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров