Єд. унік. № 243/1530/22
Провадження № 2/243/1150/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2022 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Дюміної Н.О.
при секретарі Добробум Д.В.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіду Володимира Олександровича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -
04.02.2022 до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіду Володимира Олександровича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Крім цього зазначила, що на весні 2021 року нею була отритана позика від фірми «Укрпозика». Однак взяті гроші в сумі 3900 гривень були повернуті в строк, та жодних боргових зобов`язань і перед фірмою «Укрпозика» в неї немає. Крім цього звернула увагу на незрозумілі посилання нотаріуса в виконавчому напису про те, що стягнення проводяться по заборгованості за період з 13.07.2021 року по 19.10.2021 року. Також не відповідають дійсності і відомості зазначені в виконавчому напису про те, що 24.05.2021 року нею було укладено кредитний договір з ТОВ «ІНСТАФІНАНС», код 43449827 № IV6937600. Жодні договори з товариством вона не укладала. Жодних претензій, вимог про сплату боргу позивач не отримував від відповідача. Нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірності заявлених вимог. Таким чином, боргові зобов`язання зазначені у виконавчому написі не є безспірними, а отже, при винесенні оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом було допущено порушення процедури стягнення боргу.
Ухвалою судді від 09 лютого 2022 року у справі відкрите загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання. Справу прийнято до провадження судді Ільяшевич О.В.
Згідно розпорядження керівника апарату Слов`янського міськрайонного суду від 08.07.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Дюміній Н.О.
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 липня 2022 року справу прийнято до провадження судді Дюміної Н.О. та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 серпня 2022 року у справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав на адресу суду заяву з прохання судове засідання проводити за його відсутності, та за відсутності позивача. Позов підтримують в повному обсязі, наполягають на його задоволенні в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, причини неявки в судове засідання не відомі. Відзив не надав. З заявою про відкладення судового засідання не звертався.
Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, причини неявки в судове засідання не відомі. З заявою про відкладення судового засідання не звертався.
Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіду В.О. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, причини неявки в судове засідання не відомі. З заявою про відкладення судового засідання не звертався.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
14.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчук П.В. в рамках ВП №67787358 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, степендію та інші доходи боржника.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами пов`язані із стягненням з позивача на користь відповідача суми заборгованості за кредитним договором, здійснення якої було здійснено на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Узагальнена позиція позивача зводиться до існування спірної заборгованості за кредитним договором, що унеможливлювало вчинення нотаріусом виконавчого напису. Окрім того, при винесенні оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом було допущено порушення процедури стягнення боргу.
За загальним правилом ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За результатами аналізу норм вищенаведених нормативних актів можна дійти висновків, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.
Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).
Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).
Згідно з п.2 Переліку для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК України, ст.ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.
Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц, Велика Палата вважає, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, вже досліджене Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17.
Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17).
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, провадження № 12-278гс18) сформовано висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.
Як встановлено матеріалами справи, станом на дату вчинення оскаржуваного виконавчого напису відсутнє рішення суду про стягнення боргу з відповідача. Матеріали справи взагалі не містять доказів того, що позивачу було видано кредит стягувачем.
Для правильного застосування положень ст.ст.87,88 Закону від 02.09.1993 року № 3425-12 у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За конкретних обставин справи та наявних в справі доказів суд позбавлений можливості встановити факт відсутності безспірності заборгованості, а відтак приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
Висновки суду щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн за подання позову немайнового характеру та 496,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а тому в силу положень статей 133,141 ЦПК України, підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача вся сума у розмірі 1488,60 грн.
Крім того, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У відповідності до частини другої ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У відповідності до частини четвертої ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини восьмої ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц зазначила, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.). Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та Касаційного Адміністративного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі №726/549/19. Щодо цього питання свою позицію висловив КАС і у постанові від 16.04.2020 у справі №727/4597/19., зазначивши, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа.
Представником позивача надано суду копію укладеного з адвокатом договору про надання правничої допомоги, акт надання юридичних (адвокатських) послуг від 04 лютого 2022 року, відповідно до якого адвокатом Овчаренко О.О. надано правову допомогу ОСОБА_1 наступного характеру: ознайомлення з документами ОСОБА_1 , попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, оцінка правової позиції судів України, укладання договору, складання акту надання юридичних послуг, та акту розрахунку кількість витраченого часу 2 год., - вартість 2000,00 грн.; складання позовної заяви, роздруківка позовної заяви в 4 примірниках, підготування копій матеріалів для сторін (копіювання матеріалів на 68 сторінках, засвідчення належним чином копій на 68 сторінках), направлення позову до Слов`янського міськрайонного суду, участь в Слов`янському міськрайонному суді кількість витраченого часу 3 год.- вартість 3000,00 грн. та акт здійснення розрахунку за надані юридичні (адвокатські) послуги за договором про надання юридичних (адвокатських) послуг, між адвокатом Овчаренко О.О. та Бамматовою О.М., відповідно до якого встановлено, що адвокатом було отримано готівкою грошові кошти у розмірі 5000,00 грн.
З огляду на викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язанні із наданням правової допомоги у розмірі 5000 грн.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Григорчука Павла Васильовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіду Володимира Олександровича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Скасувати заходи забезпечення позову, які вжиті ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07.02.2022 року, щодо зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП № 58427417.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 6488 ( шість тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. 60 коп. понесених судових витрат .
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Суддя Н.О. Дюміна