Справа № 136/250/13-ц
провадження № 6/136/14/22
У Х В А Л А

іменем України

26.08.2022 м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участю секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Липовець заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа №136/250/13-ц, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту стягував) звернулась до суду із заявою, в якій просив суд видати дублікат виконавчого документа виданого Липовецьким районним судом Вінницької області у справі №136/250/13-ц яким було стягнуто аліменти з ОСОБА_2 (далі боржник) на її, ОСОБА_1 , користь на утримання неповнолітньої дитини.

Підставність заяви стягувачем обґрунтовано тим, що виконавчий лист був нею звернутий до виконання, утім повернутий відділом державної виконавчої служби, а у подальшому знищений, відтак не перебуває на примусовому виконанні, тому просила суд видати його дублікат.

У судове засідання ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримали та просили суд задовольнити.

ОСОБА_2 також надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив суд відмовити в задоволенні заяви за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вимог, розгляд справи просив проводити за його відсутності.

З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні, за відсутності стягувача та боржника, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи в рамках якої подано дану заяву, встановив, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 21.02.2013 у цивільній справі № 136/250/13-ц було присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого законодавством, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви - 04.02.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви - 04.02.2013 року і до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 6 100 (шість тисяч сто) гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрати, які мають бути понесені в майбутньому по 1000 (тисячі) гривень щомісячно.

Відповідно до Акту складеного 11.06.2020 Липовецьким районним судом Вінницької області вищевказана цивільна справа №136/250/13-ц знищена. Відомості про звернення до виконання судового рішення, його виконання, тощо у суду відсутні.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Суд виходить з того, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що матеріали додані до заяви не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оригінал виконавчого документу втрачено, оскільки інформація надана Першим відділом державної виконавчої служби у м. Вінниця від 25.07.2021 за №81635/16.26-25/21 направлена в адресу третьої особи, що не була учасником цивільного процесу « ОСОБА_5 », не є стороною такого виконавчого провадження, відтак не є належним та допустимим доказом на підтвердження втрати виконавчого документа на час звернення до суду із даною заявою. Вказана інформація містить посилання на завершення виконавчого провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.48 Закону України про виконавче провадження, у зв`язку із чим було повернуто виконавчий документ стягувану 08.05.2015.

У той же час Закон України Про виконавче провадження, зокрема ст.48 (в редакції на час винесення вказаної постанови про повернення виконавчого документу) не містила пунктів, а частина перша передбачала, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Утім відомості щодо оскарження судового рішення у справі №136/250/13-ц у суду відсутні.

При цьому, інформація надана третій особі була актуальною ще рік тому, що ставить під сумнів її достовірність на час звернення до суду.

Разом з цим, суд враховує, що стягувач, будучи стороною виконавчого провадження не була позбавлена права на отримання матеріалів виконавчого провадження, інших відомостей, що є необхідними при вирішенні порушеного нею питання про видачу дубліката виконавчого листа.

З огляду на зазначене, суд вважає, що обставини наведені стягувачем у заяві не знайшли свого підтвердження, а відтак суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви.

Керуючись п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ст. 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа №136/250/13-ц.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Світлана ШПОРТУН