справа № 208/1403/22
№ провадження 2/208/1350/22
10 серпня 2022 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:
головуючого, судді - Івченко Т.П.
секретаря судового засідання Оніщук Д.Р.,
представника позивача адвоката Машошиної А.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області «визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню»,-
1.Позиція сторони позивача.
28 лютого 2022 року адвокат Машошина А.О., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 подала до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Згідно змісту позовних вимог ОСОБА_1 , просить:
-стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, які було стягнуто в процесі виконання напису нотаріуса державним виконавцем, у розмірі 17 387 гривень 85 копійок.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила наступне.
13 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приват Банк» (правонаступник: АТ КБ «ПриватБанк») був укладений кредитний договір № 2008-018, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 13 500 доларів США на термін до 13 березня 2023 року, а ОСОБА_1 зобов`язалась повернути надані грошові кошти й сплатити проценти за користування в сумі, строк та на умовах, передбачених кредитним договором.
У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 13 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 2008-18, за умовами якого ОСОБА_1 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 29,60 кв.м., житловою площею 18,40 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
08 грудня 2010 р. рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було задоволено позов ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 2 447,04 доларів США (екв. 19 320,32 грн).
У лютому 2014 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2008-018 від 13 березня 2008 р. у розмірі 6 101,43 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 10 липня 2014 року по 05 березня 2017 року.
Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 січня 2019 року у справі № 208/1195/14-ц, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 січня 2020 року, у задоволенні вимог ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитним договором - відмовлено.

30 жовтня 2017 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № 2008-018 від 13 березня 2008 р.

30 жовтня 2017 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі 30 жовтня 2017 р. за № 10626, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк, відповідно до умов Кредитного договору № 2008-018 від 13 березня 2008 р. та Розрахунку заборгованості за договором станом на 29 серпня 2017, грошових коштів у сумі 44 237,91 доларів США, що за курсом 25,51 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 серпня 2017 складало 1 128 509 грн 08 коп, а саме: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 214,66 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 15 427,73 доларів США, заборгованості з пені у розмірі 16 595,52 доларів США. Визначено строк, за який провадиться стягнення - з 13 березня 2008 р. по 29 серпня 2017 р.

19 квітня 2018 р. старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ахмедовою Діаною Олегівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56215832 на підставі заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про примусове виконання виконавчого напису № 10626, виданого 30 жовтня 2017 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем.

Також 19 квітня 2018 р. старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ахмедовою Діаною Олегівною було винесено постанову про арешт майна боржника при примусовому виконанні виконавчого напису № 10626, виданого 30 жовтня 2017 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, у якій було постановлено накласти арешт на все майно, що належить боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів - 1 243 490 грн 99 коп.

04 вересня 2020 р. державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Поляковою Валерією Віталіївною було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника при примусовому виконанні виконавчого напису № 10626, виданого 30 жовтня 2017 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованість у загальному розмірі 1 130 309,08. Постановою було передбачено відрахування з доходів ОСОБА_1 на користь стягувана 20% до виплати загальної суми боргу - 1 243 659,99 грн.

На виконання даної постанови з заробітної плати ОСОБА_1 щомісячно здійснювались утримання.

06 грудня 2021 р. державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ковтюх Єлизаветою Євгенівною було винесено постанову про арешт коштів боржника на банківських рахунках.

Позивач повідомляє суд, що вона не була повідомлена про вчинення оспорюваного виконавчого напису.

Також позивач не отримувала копій виконавчого напису нотаріуса та постанов виконавчого провадження. Про вчинений виконавчий напис та відкрите виконавче провадження позивач дізналася 16 вересня 2020 р. - у черговий день виплати заробітної плати, коли ПрАТ «Прогрес» було повідомлено позивачу про здійснення утримань із її заробітної плати у відповідності із постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04 вересня 2020 р., про що свідчить дата на засвідченій копії постанови, отриманої від ПрАТ «Прогрес».

Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням умов та вимог для вчинення виконавчого напису, у зв`язку з чим він не підлягає виконанню.

Таким чином, по-перше, необхідно зазначити про необхідність застосування до спірних правовідносин в цій справі висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 р. по справі № 758/14854/20:

«53. У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

54. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушені, боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

55. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним поговором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.»

Станом на день винесення виконавчого напису 30 жовтня 2017 р. позивачем не було отримано вимоги відповідача або вимоги нотаріуса про сплату заборгованості. Вказана обставина позбавила позивача можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», оскільки сума заборгованості перед кредитором за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення. Крім того, наявні квитанції про часткове погашення заборгованості, а отже, на момент вчинення виконавчого напису документи на підтвердження вимог кредитора не були безспірними.

Відповідно до наведеного висновку Верховного Суду, відсутність можливості у позивача подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

У виконавчому написі вказано, що стягнення здійснюється за період з 13 березня 2008 р. по 29 серпня 2017 р., а отже, стягнення заборгованості є частковим. Тому в даному випадку є незрозумілим, яким чином вказана заборгованість сформована та розрахована, зважаючи на те, що позивач жодного разу не була повідомлена стягувачем про розмір заборгованості в повному обсязі. Наявність даних обставин з урахуванням позиції Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц виключають безспірність заборгованості боржника.

По-друге, учиняючи виконавчий напис № 10626 30 жовтня 2017 р., приватний нотаріус Завалієв А.О. керувався положеннями пункту 2 Переліку документів у редакції зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662, якою Перелік документів було доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. З цього питання необхідно звернути увагу на позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 щодо Переліку документів, про наступне:

«83. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

«87. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

89.Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання.

90.Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

91.Тому Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи відповідача щодо зупинення ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду (01 листопада 2017 року), оскільки зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови не впливає на набрання вказаною постановою законної сили та її дію в частині визнання незаконною та нечинною постанови № 662 кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушені, боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

93.Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

94.Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню».

Таким чином, оспорюваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом Завалієвим А.А. 30 жовтня 2017 р., після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23 та за якою вже не існувало чинних положень, які б передбачали можливість вчинення таких дій на укладеному в простій формі правочині. Тому оскільки укладений між ПАТ КБ «Приват Банк» та позивачем кредитний договір не був посвідчений нотаріально, то приватний нотаріус Завалієв А. А. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час вже була нечинною. Тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, а саме вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та переліку документів, у частині подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника.

По-третє, щодо строку звернення для вчинення виконавчого напису. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до приватного нотаріуса Завалієва А. А. з пропуском визначеного статтею 88 Закону України «Про нотаріат» строку. Стаття 88 Закону «Про нотаріат» встановлює, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 зробила такий висновок про застосування вказаної норми права:

«Строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу

2. Позиція відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про дату, час та місце судових засідань повідомлений згідно до вимог ст. 130 ЦПК України (а.с.63, а.с.99) , в судові засідання явку свого представника не забезпечив, заяв та клопотань не подавав, причину неявки суду не повідомляв. Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не подав в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подав зустрічний позов.

3.Позиція третіх осіб.

3.1. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи згідно до вимог ст.130 ЦПК України (а.с.100), в судові засідання не прибував, заяв, клопотань не подавав, про причини неявки суду не повідомляв.

3.2. Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи згідно до вимог ст.130 ЦПК України (а.с.61, а.а.97-98), в судові засідання явку свого представника не забезпечив, заяв, клопотань не подавав, про причини неявки суду не повідомляв.

4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.

28 лютого 2022 року адвокат Машошина А.О., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 подала до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області «про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Згідно змісту позовних вимог ОСОБА_1 , просить:

-визнати виконавчий напис, вчинений 30 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. та зареєстрований в реєстрі за № 10626, таким, що не підлягає виконанню;

-стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, які було стягнуто в процесі виконання напису нотаріуса державним виконавцем, у розмірі 17 387 гривень 85 копійок.

Ухвалою суду від 01 березня 2022 року відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.49).

16 червня 2022 року через канцелярію суду адвокат Машошина А. подав матеріали заяви про забезпечення позову, в порядку ст. 150 ЦПК України (а.с.72-74). Згідно до змісту заяви, просить:

-зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 30 жовтня 2017 р. приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 10626 до набрання законної сили судовим рішенням в цій справі.

Ухвалою суду від 16 червня 2022 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено у повному обсязі (а.с.87-89).

В судове засідання призначене на 10 серпня 2022 року відповідач, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» будучи належним чином сповіщеним про дату, час та місце судового розгляду, більш ніж двічі в судові засідання свого представника не забезпечив, про причини неявки суду не повідомляв, відзиву на позовні вимоги не подавав.

Представником позивача, адвокатом Машошиною А.О. заявлено про обізнаність з приписами ст.ст. 280-282 ЦПК України, та ч. 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі чого заявлено про згоду сторони позивача із проведенням заочного розгляду справи за відсутності належним чином сповіщених відповідача та 3-іх осіб, які не скористалися своїм правом на участь в судовому розгляді та поданні відзиву на позов.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Ухвалою суду від 10 серпня 2022 року постановлено провести заочний розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області «визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню», на підставі наявних у справі доказів.

5. Фактичні обставини встановлені судом.

Як встановлено судом, 13 березня 2008 року між ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ПАТ Комерційний банк «Приватбанк», , укладений кредитний договір № 2008-018 на загальну суму 13 500,00 доларів США строком до 13 березня 2023 року. Згідно до змісту зазначеного договору, а саме: п. 3.1.1. та п. 3.1.2. виконання зобов`язань позичальника за даним договором забезпечується договором іпотеки № 2008-018 від 13 березня 2008 року та договором поручительства № 2008/018 від 13 березня 2008 року (а.с.37-44).

30 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем на підставі ст. 34 ч. 1 п. 19. Ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в редакції від 10 грудня 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 10626, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк». Місцезнаходження: місто Київ, вулиця Грушевського, будинок № 1 «Д», , невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № 2008-018 від 13 березня 2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 29 серпня 2017 року грошових коштів у сумі 44 237,91 доларів США, що за курсом 25,51 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29 серпня 2017 року складає 1 128 509,08 гривень, з урахуванням:

заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 214,66 доларів США;

заборгованості за відсотками у розмірі 15 427,73 доларів США;

заборгованості з пені у розмірі 16 595,52 доларів США.

Згідно до змісту зазначеного виконавчого напису стягнення здійснюється за період з 13 березня 2008 року по 29 серпня 2017 року.

Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800,00 грн. (а.с.16).

19 квітня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ахмедовою Д.О. з примусового виконання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Завалієвим А.А., зареєстрованим в реєстрі за № 10626, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 56215832), про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у загальній сумі 1 130 309,08 грн. (а.с.17-18).

19 квітня 2018 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ахмедовою Д.О. з примусового виконання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Завалієвим А.А., зареєстрованим в реєстрі за № 10626, винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04 вересня 2020 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Поляковою В.В. при примусовому виконанні виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Завалієвим А.А., зареєстрованим в реєстрі за № 10626. Винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 (ВП № 56215832) у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів на загальну суму 1 243 659,99 грн. (а.с.24-25).

06 грудня 2021 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ковтюх Є.Є. при примусовому виконанні виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Завалієвим А.А., зареєстрованим в реєстрі за № 10626, винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів на загальну суму 1 231 255,26 грн. (а.с.22-23).

04 вересня 2020 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 .

Згідно до наданих позивачем розрахункових листів від ПрАТ «Прогрес» з ОСОБА_1 за виконавчим листом утримано:

за вересень 2020 року 875,44 грн. (а.с.78);

за жовтень 2020 року 886,77 грн. (а.с.78);

за листопад 2020 року 933,80 грн. (а.с.79);

за грудень 2020 року 933,80 грн. (а.с.79);

за січень 2021 року 1 070,65 грн. (а.с.80);

за лютий 2021 року 994,17 грн. (а.с.80);

за березень 2021 року 945,70 грн. (а.с.81);

за квітень 2021 року 1 172,82 грн. (а.с.81);

за травень 2021 року 887,68 грн. (а.с.82);

за червень 2021 року 1 089,97 грн. (а.с.82);

за липень 2021 року 1 089,97 грн. (а.с.83);

за серпень 2021 року 1 523,96 грн. (а.с.83;

за вересень 2021 року 624,80 грн. (а.с.84);

за жовтень 2021 року 686,98 грн. (а.с.84);

за листопад 2021 року 1 110,90 грн. (а.с.85);

за грудень 2021 року - 1 036,84 грн. (а.с.85);

за січень 2022 року 1 223,60 грн. (а.с.86).

20 грудня 2021 року між Адвокатським бюро «Майстерня права Альони Машошиної» та ОСОБА_1 (позивачем по справі) укладений договір № 02-12/21 про надання правової допомоги (а.с.45-46).

Адвокат Машошина Альона Олегівна здійснює представництво ОСОБА_1 на підстав ордеру серії АЕ № 1129579 від 17 лютого 2022 року (а.с.47), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3358 від 23 травня 2017 року (а.с.65).

6. Правові норми законодавства застосовані судом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

У відповідності до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Згідно ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

7. Висновки та мотиви прийнятого рішення.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 цього Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - Порядок).

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» та глави 6 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає умови вчинення виконавчих написів.

Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні положення містяться також в главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Згідно з п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі Перелік).

Суд встановив, що п. 2 Переліку, на підставі якого приватним нотаріусом вчинений спірний виконавчий напис, втратив чинність 22 лютого 2017 року на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка набрала законної сили.

Зазначеним судовим рішенням визнана незаконною та нечинною постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Редакція Переліку до внесення змін, визнаних нечинними, не містила розділу про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а тому приватний нотаріус не мав правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису.

Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 30 жовтня 2017 року, тобто на момент коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачала вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172.

Будь-яких відомостей відносно нотаріального посвідчення кредитного договору № 2008-018 від 13 березня 2008 року стороною відповідача не надано.

Також не надано даних відомостей і третьою особою по справі приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. на підтвердження правомірності вчинення ним виконавчого напису 30 жовтня 2017 року.

Таким чином суд встановив, що вимоги АТ КБ «Приватбанк» до боржника ОСОБА_1 , за якими був вчинений спірний виконавчий напис, не були безспірними на момент його вчинення.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц.

Крім того, слід зазначити, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, неодноразово досліджене судом вищої інстанції (постанова від 05.07.2017 року по справі № 754/9711/14-ц; від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15; від 18.07.2018 року по справі № 486/388/16-ц; від 06.06.2019 року № 750/1627/18, від 14.08.2019 по справі № 569/8884/17).

Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення.

Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

З огляду на вищевказане, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження, а отже підлягають задоволенню, оскільки приватний нотаріус Завалієв А.А. вчинив спірний виконавчий напис на підставі нечинного нормативно-правового акта, а також при його вчиненні не переконався у безспірності вимог стягувача, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат».

А тому, враховуючи зазначене, стягнуті з ОСОБА_1 в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса кошти у сумі 17 387 (сімнадцять тисяч триста вісімдесят сім) гривень 85 копійок підлягають стягненню з відповідача.

8. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи.

Згідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовною заявою сплачений судовий збір, що підтверджується квитанцією № 16 від 25 лютого 2022 року у сумі 1 948 (одна тисяча дев`ятсот сорок вісім) гривень 80 копійок (а.с.19), який враховуючи задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений ОСОБА_1 за подання заяви про забезпечення позову у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок, що підтверджуєтеся квитанцією № 12 від 16 червня 2022 року (а.с.71).

Всього позивачем сплачений судовий збір у сумі 2445 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст.1, 2, 12, ч.2 ст.13, 81, 141, 174, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області «визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню» - задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис вчинений 30 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за № 10626, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», , юридична адреса реєстрації: місто Київ, вулиця Грушевського, будинок № 1 «Г», заборгованості за кредитним договором у сумі 1 130 309 (один мільйон сто тридцять тисяч триста дев`ять) гривень 08 копійок таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , юридична адреса реєстрації: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок № 1 «Д», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , грошові кошти стягнуті під час примусового виконання виконавчого напису нотаріуса в сумі 17 387 (сімнадцять тисяч триста вісімдесят сім) гривень 85 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», , юридична адреса реєстрації: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок № 1 «Д», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , понесені судові витрати за сплату судового збору в сумі 2445 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Відповідач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , юридична адреса реєстрації: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок № 1 «Д».

Третя особа Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, адреса реєстрації: 14000, місто Чернігів, проспект Миру, будинок № 55.

Третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, адреса реєстрації: 49000, місто Дніпро, вулиця Старокозацька, будинок № 56.

Повний текст судового рішення складений 15 серпня 2022 року.

Суддя Івченко Т. П.