Справа №155/267/22
Провадження №2/155/217/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

24.08.2022 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сметани В.М.,

при секретарі судового засідання Воронюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Куся Юрія Орестовича до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя, визнання права на частку

УСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Кусь Ю.О., звернувся до суду з позовом до відповідача, про поділ майна подружжя, визнання права на частку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 26 грудня 2017 року перебуває в зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу придбано житловий будинок на підставі договору купівлі продажу від 28 грудня 2017 року, загальною площею 86,3 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вище зазначений будинок зареєстровано за відповідачем.

Крім того, у період шлюбу відповідач в порядку безоплатної приватизації отримав у власність земельну ділянку кадастровий номер::01:001:0179, площею 0,0815 га., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На зазначеній земельній ділянці розташований вищезазначений житловий будинок, з прилеглими до нього надвірними будівлями та спорудами.

Враховуючи наведене, позивач просить визначити за нею право власності на Ѕ частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 86,3 кв.м. та Ѕ частки земельної ділянки площею 0,0815 га, кадастровий номер :01:001:0179, у спільному майні подружжя.

Ухвалою від 13 квітня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі з проведенням підготовчого засідання.

Протокольною ухвалою суду від 06 липня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач, в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 280 ЦПК України, закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.1ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 2017 року. Шлюб розірвано рішенням Горохівським районним судом Волинської області від 15 червня 2022 року.

Згідно з копією витягу інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, від 22 лютого 2022 року, №300966103, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0179, площею 0,0815 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на підставі рішення Берестечківської міської ради Горохівського району Волинської області від 13 лютого 2018 року №23-4/2018, належить ОСОБА_2 . (а.с.11).

Відповідно до інформації, яка зазначена в копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, від 19 лютого 2022 року, №300966280, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, ОСОБА_2 , належить житловий будинок загальною площею 86,3 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . (а.с.12).

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України та СК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статтею 372 ЦК України, встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За правилом статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частин 1, 5 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до положень частини 1 статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 статті 70 СК України, в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і інші обставини.

Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого.

Конструкція норми статті 60 СК України, свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, провадження № 61-2446 св 18,від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, провадження № 61-8518 св 18та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка придбана та житловий будинок збудовано сторонами за час шлюбу та проживання однією сім`єю, подружжя мало спільний бюджет на час набуття у власність спірного майна, домовленості про відступлення від рівності часток у спільній власності між ними не було.

Частина 1 статті 3 ЦПК України, зазначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, відповідачем ОСОБА_2 , не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте за час шлюбу, що є його процесуальним обов`язком.

З урахуванням всіх досліджених у справі доказів суд вважає, що спірне нерухоме майно було набуте подружжям у період перебування у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю, отже, частки сторін є рівними, підстави для відступу від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини 3 статті 70 СК України відсутні.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Відповідно до долучених до матеріалів справи документів про вартість житлового будинку та земельної ділянки, ціна позову складає, 184665,00 гривень (369330,00 гривень загальна вартість майна / Ѕ = 184665,00 гривень).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, а саме 184665,00 гривень судового збору за подання позовної заяви та 496,20 гривні судового збору, понесеного у зв`язку зі зверненням до суду із заявою про забезпечення позову.

Згідно ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 158, 265, 280-282 ЦПК України, на підставі ст.ст.60, 63, 70, 71 СК ЗК України, ст.372 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача ОСОБА_1 адвоката Куся Юрія Орестовича до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя, визнання права на частку задовольнити.

В порядку поділу майна подружжя виділити у власність ОСОБА_1 Ѕ частину житлового будинку загальною площею 86,3 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частину земельної, кадастровий номер::01:001:0179, площею 0,0815 га. що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в сумі 5688 (п`ять тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень 60 копійок.

Заходи забезпечення позову, вжитті ухвалою суду від 14 березня 2022 року продовжують діяти дев`яносто днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторонами по справ є:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , дата видачі: 25 липня 2018 року, орган, що видав:0713);

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 , паспортні дані невідомі).

Дата складання повного тексту заочного рішення 24 серпня 2022 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана