Р І Ш Е Н Н Я№ 127/11300/22

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2022 р. м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Мутовкіної В.І.,

представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Байдака В.Г.,

представника відповідача Вінницької міської ради Мельника С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Вінницької міської ради про визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Вінницької міської ради з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить частинка квартири АДРЕСА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про право власності на вказану квартиру вона належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Розмір часток кожного співвласника у свідоцтві не визначений.

ОСОБА_1 , як дружина померлого є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 . Вона прийняла спадщину шляхом подання у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О.

Однак 02.12.2021 приватний нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1 , обгрунтовуючи тим, що оскільки квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без визначення часток кожного співвласника, нотаріус не може визначити склад спадкового майна.

Таким чином, ОСОБА_1 вимушена звертатись до суду з метою здійснення свого права на спадкування майна, шляхом визначення частки у спільній сумісній власності.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.04.2022 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Байдак В.Г. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, судові витрати залишити за позивачами.

Представник відповідача ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення позову.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтересів інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши обставини справи, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, зі змісту ст.ст. 55,124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод убачається, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів №702 від 31.07.1997 визнано будинок за адресою: АДРЕСА_2 таким, що знаходиться у віданні Вінницького обласного колективного підприємства громадського харчування і є державною власністю. (а.с.17)

Згідно зі свідоцтвом про право власності на вказану квартиру, виданого 24.10.1997 Вінницьким обласним колективним підприємством громадського харчування, квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . (а.с.13) Квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Розмір часток кожного співвласника у свідоцтві не визначений.

Право власності на дану квартиру зареєстровано Державним комунальним підприємством ВООБТІ 30.10.1997 року в реєстрі за номером 386/30551.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 16.03.1986 зареєстрували шлюб. Прізвище ОСОБА_6 після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 . Вказана обставника підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого повторнор 24.05.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). (а.с.12)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 27.04.2022 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). (а.с.11)

На підставі заяви ОСОБА_1 , приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. заведено спадкову справу №22/2021, номер у спадковому реєстрі 67870088. (а.с.23)

Постановою про відмовою у вчиненні нотаріальних дій від 02.12.2021 №276/02-31 приватного нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Конюк В.О. про відмову у вчиненні нотаріальних дій, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1 , оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме: на яку частку вказаної квартири необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину. (а.с.24)

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

За роз`ясненнями п. 5 Пленуму Верховного Суду України у своїй Постанові Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності за № 20 від 22.12.1995 року, розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду").

При визначенні розміру часток у майні, суд виходить із положень ч. 1 ст. 357 ЦК України - вважаючи, що частки є рівними, оскільки будь-якого договору між сторонами про розмір часток суду не надано.

Як зазначено у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, що "...зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні".

За ст. 368, 369 ЦК України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року, п. 17 роз`яснив, що, розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст. 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Відповідно до ч.2. ч.3 ст. 372 ЦК України - у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи зазначене вище та визнання відповідачем позову, беручи до уваги, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , їх частки у праві спільної сумісної власності не визначені та згідно ст. 370 ЦК України вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів шляхом визначення, що частка ОСОБА_1 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_4 , становить 1/3 частину; частка ОСОБА_2 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_4 , становить 1/3 частину; частка ОСОБА_3 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_4 , на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 становила 1/3 частину.

Судові витрати, залишити за позивачами, згідно заяви представника позивачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.355, 357, 368, 369, 370, 372 ЦК, ст.ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 200, 206, 258, 259, 263- 265, 268 ЦПК України України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Вінницької міської ради про визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру, задовільнити.

Визначити, що частка ОСОБА_1 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_4 , становить 1/3 частину.

Визначити, що частка ОСОБА_2 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_4 , становить 1/3 частину.

Визначити, що частка ОСОБА_3 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_4 , на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 становила 1/3 частину.

Судові витрати залишити за позивачами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду або через Вінницький міський суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_5 ;

позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_5 ;

відповідач Вінницька міська рада, , місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 59.

Суддя: