РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/832/22

Провадження № 2/293/386/2022

15 серпня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Артемчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів справу за позовом

ОСОБА_1

до Територіальної громади в особі Черняхівської селищної ради

про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом

ВСТАНОВИВ :

Процесуальні дії по справі.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Територіальної громади в особі Черняхівської селищної ради, за змістом якого просять:

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою с. Очеретянка, Черняхівського району Житомирської області, право власності на земельну частку (пай) без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), передану у колективну власність колективного сільськогосподарського підприємства ім. Воровського Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті рідної баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є спадкоємицею за заповітом. Зазначає, що після смерті рідної баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) в реформованому КСП ім. Воровського Очерятинської сільської ради та житловий будинок. Позивач як спадкоємець не може отримати правовстановлюючий документ - Сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_2 , оскільки за його видачею може звернутись лише власник, на ім`я якого видавався б правовстановлюючий документ Сертифікат на право на земельну частку (пай), який є померлим. Тому для захисту своїх прав позивач звернувся з позовом до суду за місцем знаходження спадкового майна.

Ухвалою від 27.06.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання суд призначив на 20.07.2022.

Разом з тим п. 7 даної ухвали суд у порядку ст. 84 ЦПК України витребував від Черняхівської державної нотаріальної контори спадкову справу, заведену щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

13.07.2022 за вх. №3141 на адресу суду від Черняхівської ДНК надійшов лист, та інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 05.07.2022 за №69381849 щодо відсутності інформації по спадковій справі, заведеної до майна померлої ОСОБА_2 (а.с.53-54).

Ухвалою від 20.07.2022 суд закрив підготовче засідання та призначив розгляд справи по суті на 15.08.2022.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Очеретянка Черняхівського району Житомирської області померла її рідна баба ОСОБА_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина, дло складу якої входить право на земельну частку (пай) в реформованому КСП ім Воровського, Очеретянської сільської ради та житловий будинок.

Так, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за свого життя склала заповіт, відповідно до якого спадкоємцями всього майна, що належало спадкодавці на день смерті є її онуки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних долях.

Позивач зазначає, що фактично прийняла спадщину після рідної баби ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , вступивши в управління і володіння спадковим майном, що стверджується довідкою, виданою Очеретянським старостинським округом №10 від 26.05.2021.

Позивачка зазначає, що вказана в заповіті ОСОБА_3 (на даний час ОСОБА_4 ), яка являється їй рідною сестрою, після смерті баби ОСОБА_2 спадщину не прийняла, до нотаріуса за місцем відкриття спадщини із відповідними заявами не зверталась. Також вказує, що ОСОБА_4 відмовилася від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області від 25.01.2022 ОСОБА_5 позивачці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Сертифікат на право на земельну частку (пай) в реформованому КСП ім. Воровського Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 баби ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа - Сертифіката на право на земельну частку (пай).

Таким чином, позивач вичерпала всі способи позасудового захисту своїх прав та позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно у інший спосіб, що стало підставою звернення з даним позовом до суду.

Сторони у судове засідання не з`явились. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

У своїй заяві від 04.08.2022 позивач просила проводити розгляд справи без її участі. Позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити (а.с.61).

Відповідач Черняхівська селищна рада Житомирського району Житомирської області в повноважного представника в судове засідання не направив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. У поданій до суду 28.07.2022 заяві відповідач просив здійснювати розгляд справи без їх участі, щодо рішення суду покладається на розсуд суду (а.с.62).

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Зважаючи на подані сторонами заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд здійснює розгляд на підставі наявних у матеріалах справи документів у порядку ч.3 ст. 211 ЦПК України за відсутності сторін.

В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні від 15.08.2022 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд підписав вступну та резолютивну частину рішення суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Очеретянка, Черняхівського району, Житомирської області померла рідна баба позивачки ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01.02.1997 (а.с.8).

Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Очеретянської сільської Ради народних депутатів Карножицькою В.П. 01.02.1990, зареєстрованого в реєстрі за №2, ОСОБА_2 заповіла все своє майно онукам ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.10).

Відповідно до довідки, виданої Очеретянським старостинським округом Черняхівської селищної ради Житомирського району, Житомирської області №141 від 08.12.2021, за даними «Документації по паюванню земель, переданих у колективну власність колективного сільськогосподарського підприємства ім. Воровського Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області (книга ІІ)» гр. ОСОБА_2 включена в уточнений список членів КСП ім. Воровського до Державного акту на право колективної власності на землю, які мають право на земельну частку (пай) в даному господарстві під №9 (а.с.16-22).

Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 24.11.2021 повідомлено, що в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Черняхівському району, відсутні відомості про видачу гр. ОСОБА_2 сертифіката на право на земельну частку (пай) (а.с.25).

Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , вступивши в управління і володіння спадковим майном, що стверджується довідкою, виданою Очеретянським старостинським округом №10 за №95 від 26.05.2021 (а.с.24).

Наявність родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується:

- витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 165 Сімейного кодексу України за №6 від 14.01.2022 ОСОБА_6 , актовий запис №128, в якому його мамою записана ОСОБА_7 (а.с.9);

- свідоцтвом про народження позивачки серії НОМЕР_2 , видане 21.04.1969 Очеретянською сільською радою Черняхівського району Житомирської області, актовий запис №6, в якому у графі "батько" зазначений ОСОБА_8 (а.с.13);

- витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивачки за №2 від 15.01.2022 в якому зазначено, що після одруження ОСОБА_9 з ОСОБА_10 , її прізвище після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_11 (а.с.14);

- свідоцтвом про розірвання шлюбу позивачки з ОСОБА_10 серії НОМЕР_3 від 10.06.1999, де зазначено, що після розірвання шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_11 (а.с.15).

Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №69381849 від 05.07.2022 інформація по спадковій справі, заведеної до майна померлої ОСОБА_2 відсутня (а.с.53-54).

Постановою державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області Пилипчука В.І. від 25.01.2022 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) у реформованому КСП ім. Воровського, Очеретянської сільської Черняхівського району Житомирської області після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 баби ОСОБА_2 у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, а саме сертифікату про право на земельну часту (пай).

Позивач, вказує на те, що вона як спадкоємець за заповітом не може в позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права, а саме на вищевказану земельну частку (пай), оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України)

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Предметом даного спору є визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за заповітом на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 (далі - ЦК Української РСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до частин першої та другої статті 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно зі статтею 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Водночас, статтею 548 ЦК Української РСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Разом з тим ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Аналогічні положення закріплені статтями 1217, 1261, 1268,1270 ЦК України, 2004 року.

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За приписами частини першої та частини другої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Правові, економічні, соціальні та організаційні умови діяльності колективного сільськогосподарського підприємства визначені, зокрема,Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам.

Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано, зокрема, Законом України від 14 лютого 1992 року №2114-XII "Про колективне сільськогосподарське підприємство", Указом Президента України від 29 січня 2001 року №62 "Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки", постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177 "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки" і Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств (далі Порядок), затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року №62.

Статтею 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 14.02.1992 року передбачено, що до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України

Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску.

Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки у пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства.

Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 року за № 177 «Про врегулювання питань забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» та Наказом Мінагрополітики України від 14.03.2001 року за№ 62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» визначено, що майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства.

У відповідності до положень ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Позивач не маючи відповідного правовстановлюючого документу на спадкове майно не має можливості в позасудовому порядку скористатись своїм правом на спадкове майно.

За вказаних обставин, оскільки до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшло право на майновий пай у реформованому КСП ім. Воровського, Очеретянської сільської ради, а позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті баби, вимога позивача про визнання за нею права на частку майнового паю в КСП ім. Воровського в порядку спадкування за заповітом після смерті баби ОСОБА_7 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача.

Розподіл судових витрат

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.5, 12, 13,79,81,91,141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273,293,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну частку (пай) без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), передану у колективну власність колективного сільськогосподарського підприємства ім. Воровського Очеретянської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті рідної баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Територіальна громада в особі Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області (місцезнаходження: майдан Рад,1, смт Черняхів, Житомирська область,

Повний текст судового рішення складено та підписано: 23.08.2022.

Суддя Людмила ЛОСЬ