Провадження № 2/686/1151/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Чевилюк З.А.

за участі секретаря Перуна А.М.,

представника позивача Малого Р.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Страхова компанія «ІНГО» про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа АТ «Страхова компанія «ІНГО» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 45 241,57 грн., моральної шкоди 10 000 грн.

29 жовтня 2018 року о 22 год.25 хв. ОСОБА_2 при виїзді з вулиці Кошарського на нерегульоване перехрестя з вулицею Вінницьке шосе міста Хмельницького, керуючи транспортним м засобом марки «Опель Астра» д.н.з. НОМЕР_1 , не надав переваги в русі транспортному засобу марки «БМВ 320» , н.з. НОМЕР_2 ), під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача «БМВ 320» , н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження всієї передньої частини автомобіля, а також правого переднього крила. Постановою Хмельницького апеляційного суду у справі №686/26484/19 від 15.05.2020 року ОСОБА_2 визнано винним за наслідками вищезазначеного ДТП, відповідно до ст.124 КУпАП.

Про дорожньо-транспорту пригоду позивачем було повідомлено Акціонерне товариство «Страхову компанію «Інго», у строк встановлений ст.33 З.У.»Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки автомобіль відповідача застрахований у зазначеній страховій компанії(страховий поліс серії АМ №4294049).З повідомленням про дорожньо-транспорту пригоду позивачем було надано усі необхідні документи, копії довіреності, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, паспорт, ідентифікаційний код, посвідчення водія, протокол про адміністративне правопорушення. У відповідь страхова компанія повідомила, що із заявою про виплату страхового відшкодування необхідно звернутись після прийняття судового рішення про визнання особи винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пошкоджено автомобіль. Розгляд справи щодо ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП тривав майже два роки з 23 травня 2018 року по 15 травня 2020 року, що стало об`єктивною причиною звернення позивача до страхової компанії з відповідною заявою лише після прийняття відповідного судового рішення. Проте страхова компанія відмовила у здійсненні страхового відшкодування, з посиланням на ст.37.1.4 Закону України .»Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у звязку із пропуском річного строку звернення за страховою виплатою.

Розмір вартості завданого позивачу матеріального збитку в результаті пошкодження транспортного засобу « БМВ 320» , н.з. НОМЕР_3 (Lt) складає 45 241,57 грн., в той час вартість відновлювального ремонту складає 197 562,89 грн. Розрахунок завданого збитку№1811012 було виконано оцінювачем АТ «Страхова компанія «Інго№ -Петренко В.В.

З огляду на завдання власнику транспортного засобу матеріальної шкоди, внаслідок його пошкодження в результаті ДТП, спричиненої винними діями відповідача, змушений звернутись до суду за захистом прав.

Крім того, позивачу даною дорожньо-транспортною пригодою були заподіяні психологічні(моральні страждання), розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, позивач оцінює в 10 000 грн.

Також, позивач заявив про судові витрати у виді судового збору у розмірі 840,80 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Позивачем уточнено позовні вимоги, змінено статус учасників процесу, визначено відповідачами як ОСОБА_2 , так і Страхову компанію «ІНГО». Позивач просив стягнути матеріальний збиток з відповідача АТ «Страхова компанія «ІНГО» 45 241,57 грн. та моральну шкоду з ОСОБА_2 в розмірі 10 000 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з урахуванням уточнень та просив його задоволити. Підтвердив відсутність страхового полісу оформленого відповідачем, страховою компанією. Зауважив, що автомобіль знаходиться у віданні його довірителя, проте не є відремонтованим, оскільки це не економічно доцільним. Заявлено клопотання про закриття провадження у справі в частині вимог до відповідача ОСОБА_2 . Представник ОСОБА_2 не заперечував проти закриття провадження у справі в частині вимог до його довірителя, про що була винесена відповідна ухвала 2.09.2022 року. Страхова компанія повідомлена про час та дату судового засідання, не направила представника. Подали письмові пояснення, за якими просили відмовити у задоволені позову, оскільки позивач порушив строки звернення з вимогою про виплату страхового відшкодування. Позивачем порушено процесуальний строк подачі уточнення позовних вимог, про поновлення якого представник ставить питання, аргументуючи його зміною позиції Великої Палати Верховного Суду щодо зміни суб`єкта відповідальності у випадку дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши думку учасників процесу, суд ухвалив прийняти уточнену позовну заяву та розглянути разом з іншими поданими доказами.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов не підлягаючим задоволенню.

Згідно вимог ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Страховик, керуючись нормами Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (абзац перший пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV у вказаній редакції).

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта(аварійного сертифіката).(ст.990 ЦК).

Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування(ст.34 Закону).

В ст.37 Закону чітко зафіксовані підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування, якими є: 1)навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку; 2) вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);3) невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 4)неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Отже законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За Постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 року, справа №465/2487/15, звернення особи про виплату страхового відшкодування безпосередньо до суду, з врахуванням строків визначених ст.37 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є проявом волевиявлення, та альтернативним способом захисту порушеного права, що передбачає під ставність заявлених вимог позивача, який звернувся до суду 20 серпня 2020 року, тобто протягом трьох років з дати вчинення ДТП 29 жовтня 2018 року.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи, завдана нею шкода відшкодовується.

29 жовтня 2018 року о 22 год.25 хв. ОСОБА_2 при виїзді з вулиці Кошарського на нерегульоване перехрестя з вулицею Вінницьке шосе міста Хмельницького, керуючи транспортним м засобом марки «Опель Астра» д.н.з. НОМЕР_1 , не надав переваги в русі транспортному засобу марки «БМВ 320» , н.з. НОМЕР_2 ), під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача «БМВ 320» , н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження всієї передньої частини автомобіля, а також правого переднього крила. Постановою Хмельницького апеляційного суду у справі №686/26484/19 від 15.05.2020 року ОСОБА_2 визнано винним за наслідками вищезазначеного ДТП, відповідно до ст.124 КУпАП.

Звернення до страхової компанії з повідомленням про ДТП мало місце 05.11.2018 року, а із заявою про виплату страхового відшкодування 15 травня 2020 року.

Позивачем заявлено розмір вартості завданого матеріального збитку в результаті пошкодження транспортного засобу « БМВ 320» , н.з. НОМЕР_3 (Lt) складає 45 241,57 грн., в той час вартість відновлювального ремонту складає 197 562,89 грн. Розрахунок завданого збитку№1811012 було виконано оцінювачем АТ «Страхова компанія «Інго» - ОСОБА_3 . В судовому засіданні представником позивача підтверджено, що автомобіль позивача фактично знищено та ремонт останнього економічно недоцільний. Будь-які відомості щодо ремонту автомобіля суду не представлено.

Будь-яких документів на підтвердження повноважень, кваліфікації експерта-оцінювача не представлено, як і самої копії страхового полісу, що не дає можливості суду оцінити підставність заявлених до стягнення суду у співвідношенні із встановленим страховим лімітом та допустимість калькуляційного розрахунку як доказу по справі.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів, що зібрані у справі на підтвердження заявлених сум матеріального збитку.

Керуючись ст.ст. 19, 81, 82,141, 263,353 ЦПК України, на підставі З.У. Про страхування, ст.ст.15,16,990,992,1166, 1188,1192,1194 ЦК України ,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до АТ «Страхова компанія «ІНГО» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 45 241,57 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , НОМЕР_4 .

Відповідач:АТ «Страхова компанія «ІНГО», м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська 33, код 16285602.

Повний текст виготовлено 5 вересня 2022року.

Суддя З.А.Чевилюк