Єдиний унікальний номер: 379/768/22
Провадження № 2-о/379/22/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі судді Зінкіна В.І., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: Таращанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із даною заявою, в якій просить визнати батьківство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тимошівка Маньківського району Черкаської області, мешканця села Степок Білоцерківського району Київської області, батьком дитини ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Черкаси, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та внести зміни до актового запису № 79 від 13 січня 1988 року про реєстрацію народження ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Черкаси, а саме: внести запис про батька дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2022 справу передано для розгляду судді Таращанського районного суду Київської області В.І. Зінкіну.

За ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутністю такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Зокрема, чинне цивільне процесуальне законодавство не регулює залишення без руху заяви поданої в порядку окремого провадження. Тому при вирішенні питання щодо залишення без руху заяви поданої в порядку окремого провадження суд керується положеннями ЦПК України, якими врегульовано порядок залишення без руху позову.

Відповідно до частин 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Ч.3 ст. 42 ЦПК України встановлено, що у справах окремого провадження учасниками справи є заявник, інші заінтересовані особи.

Проте, заявником зазначено Таращанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), не як заінтересовану особу, а як третю особу без самостійних вимог, яка є учасником справи позовного провадження (ч. 1 ст. 42 ЦПК України).

Відповідний порядок застосовується, зокрема, якщо встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Проте, заявником не вказано з якою метою він звернувся до суду для встановлення даного факту, що не дає можливості встановити чи наявний спір про право і чи можливо відкрити окреме провадження (п.4 ст. 315 ЦПК України).

Крім того, ОСОБА_1 в заяві про встановлення факту батьківства просить суд визнати його батьківство, батьком дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 та внести зміни до актового запису.

Пунктами 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню відповідні положення КпШС України, чинні на час їх виникнення, тобто на час народження ОСОБА_2 та вчинення актового запису про його народження.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 СК України.

Згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

В пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 вказано, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад , відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Отже, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Проте заявником не вказано, як саме проведена державна реєстрація народження та не підтверджено, що відомості про батька в актовому записі записані зі слів матері.

При цьому суд звертає увагу на те, що справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні.

Підстави встановлення батьківства передбачені у статті 53 КпШС України.

Із наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що до суду із заявою про встановлення ОСОБА_1 батьком ОСОБА_2 , який народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , звернувся батько ОСОБА_1 .

За приписами ст. 53 КпШС України законодавцем надано право на звернення до суду із позовом про встановлення батьківства або за заявою одного із батьків дитини (або опікуна чи піклувальника), що можливо лише у разі недосягнення дитиною повноліття, або за заявою самої дитини.

Тобто, у дитини, яка досягла повноліття, виникає право самостійно звертатися до суду із заявою про встановлення батьківства, натомість в цей момент таке право припиняється у інших осіб (одного з батьків, опікуна (піклувальника)).

Зазначене узгоджуються з положенням ст.60 КпШС України відповідно до якої батьки здійснюють захист прав та інтересів лише неповнолітніх дітей, а, отже, захист прав та інтересів дітей, які досягли повноліття, здійснюється такими особами самостійно, оскільки вони втратили статус «дитина».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2021 року у справі № 756/8241/20.

Отже, право батьків на звернення до суду із заявою про встановлення батьківства припинилося ще у 2006 році.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Згідно листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що інколи заявники просять встановити такий факт, формулювання якого не відповідає вимогам закону, крім того, не зазначають у заяві мети та причини неможливості іншим способом вирішити питання. Потрібно такі заяви залишати без руху для усунення цих недоліків, а не розглядати їх по суті та задовольняти вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведені вище недоліки заяви, суд вважає за необхідне надати заявнику десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків у спосіб подання заяви в новій редакції.

На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 175- 177, 185, 260, 261, 293, 294, 315, 318 ЦПК України, постановами Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 та Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: Таращанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства - залишити без руху та надати заявнику десятиденний строк з дня вручення ухвали на усунення недоліків.

Роз`яснити заявнику, що в разі неусунення недоліків заяви у вказаний строк заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http://tr.ko.court.gov.ua.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена та підписана 22.08.2022.

СуддяВ. І. Зінкін