ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 611/202/21 Номер провадження 22-ц/814/2593/22Головуючий у 1-й інстанції Коптєв Ю.А. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритму судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Форвард» на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 10 червня 2021 року (час ухвалення судового рішення не зазначений; дата складання повного текста судового рішення 21 червня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Арсенал Лайф».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір споживчого кредиту № 200270734 від 03 червня 2020 року, укладений між ним і АТ «Банк Форвард».

В обгрунтування заявлених вимог позивач стверджував, що укладений договір укладений з порушенням вимог ч.2 ст.11, ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», ч.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», ст.55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність».

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 10 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до АТ «Банк Форвард» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору задоволено частково.

Визнано недійсною з моменту укладення договору умову оферти № 200270734, укладеної 03 червня 2020 року ОСОБА_1 , якою передбачено здійснення позичальником плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та розмірах, визначених згідно з графіком щомісячних платежів за кредитним договором, визначеної в п.4 паспорту споживчого кредиту як щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,29 %, яка нараховується щомісячно на загальну суму кредиту на день видачі.

В іншій частині вимог в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Банк Форвард», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги з посиланням на зміст укладеного договору, у тому числі Умови надання і обслуговування кредитів, затверджених Наказом №186 від 27 квітня 2020 року, стверджується, що умови договору у частині встановлення обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію відповідають приписам ст.8, ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування», якими передбачене право банків отримувати від боржників комісійні виплати за обслуговування кредитів.

Така позиція відповідає судовій практиці Верховного Суду, на постанови якого зроблене посилання в апеляційній скарзі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тичкова О.Ю., судді: Бурлака І.В., Котелевець А.В.

Протоколом повторного авторозподілу судової справи між суддями Харківського апеляційного суду від 29.09.2021 року, замінено суддю Бурлака І.В. та Котелевець А.В. на суддів: Маміна О.В. та Пилипчук Н.П.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08 листопада 2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду справи та призначено справу до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 27 липня 2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення місцевого суду скасувати з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 03 червня 2020 року між АТ «Банк Форвард» і ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 200270734, згідно якого останній отримав 59 888,20 грн кредитних коштів строком до 03 червня 2023 року зі сплатою 0,01% річних. Умовами договору також передбачено, що боржник сплачує Банку щомісячно комісію у розмірі 1 970,33 грн за обслуговування кредитної заборгованості, яка нараховується у розмірі 3,29% на загальну суму кредита на день видачі.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що умова договору про сплату комісії є несправедливою, при цьому суд першої інстанції послався на ч.5 ст.12, ч.8 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», а також правову позицію ВСУ, викладену у постанові від 16 листопада 2016 року (справа 6-1746цс).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Оскілки кредитний договір укладений у червні 2020 року, то до спірних правовідносин слід застосовувати норми матеріального права, які були чинним на час його укладення.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

10 червня 2017 року набув чинності ЗУ «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у ЗУ «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить ЗУ «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності ЗУ «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Таким чином, ЗУ «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Правління Національного банку України постановою № 49 від 08 червня 2017 року затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі «Правила про споживчий кредит»).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог ЗУ «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

У постанові ВП ВС від 13 липня 2022 року (справа № 496/3134/19) викладений такий правовий висновок: «Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними».

Враховуючи наведену правову позицію, а також те, що оспорюваний кредитний договір укладений за дії ЗУ «Про споживче кредитування», його умови про покладення на боржника обов`язку сплачувати комісію можуть бути визнані недійсними у разі, якщо комісійні мають сплачуватися за послуги банка, які за законом мають надаватися споживачу безоплатно.

У справі, що переглядається, паспортом споживчого кредита передбачений обов`язок боржника (споживача) сплачувати щомісячно комісію за обслуговування кредитної заборгованості, яка нараховується у розмірі 3,29% на загальну суму кредита на день видачі (а.с.9).

Згідно пункту 1.28 Умов надання та обслуговування кредитів АТ «Банк Форвард», які затверджені наказом від 07 квітня 2020 року, щомісячна комісія складає комісійну винагороду Банку в тому числі за: моніторинг надходження коштів на рахунок з метою визначення подальшого їх направлення, зокрема, на здійснення періодичних виплат по договору чи залишення у вигляді позитивного залишку; уточнення, повернення, анулювання, зміна умов переказів згідно з запитами клієнтів (а.с.35).

Нормативними актами, які регулюють надання банківських послуг, не передбачено вчинення зазначених дій на користь споживача безоплатно за рахунок Банка.

Отже, відсутні підстави вважати, що положення оспорюваного договору про сплату комісії суперечать ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, які регулюють правовідносини у сфері надання банківських послуг, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Враховуючи наведене рішення суду першої інстанції у частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні таких вимог.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, подаючи апеляційну скаргу, АТ «Банк Форвард» сплачено 1 362 грн судового збору (а.с.116).

Апеляційна скарга задоволена в повному обсязі, проте позивач відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, тому такі витрати відповідача мають бути компенсовані за рахунок Держави.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4, ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» задовольнити.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 10 червня 2021 року у задоволеній частині вимог скасувати, ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог.

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні вимоги про визнання недійсним кредитного договору №200270734 від 03 червня 2020 року у частині встановлення щомісячної комісійної винагороди Банка за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,29% від загальної суми кредита на день видачі.

В іншій частині рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 10 червня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені Акціонерним товариством «Банк Форвард», за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 362 грн компенсувати за рахунок Держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 29 серпня 2022 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов