Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 545/2279/22
Провадження № 2/542/261/22
У Х В А Л А

Іменем України

22 серпня 2022 року смт Нові Санжари

Суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області Шарова-Айдаєва О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТДВ Страхова Компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,

В С Т А Н О В И В:

27 червня 2022 року позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ТДВ Страхова Компанія «Альфа-Гарант» про стягнення з відповідачів солідарно матеріальної шкоди витрат на лікування, що становлять 4 913 грн 82 коп., та витрат відновлювального ремонту автомобіля «Богдан-211040», державний номерний знак НОМЕР_1 , що складають 94 823 грн 58 коп., а також стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 540 000 грн.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області з посиланням на статтю 27 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТДВ Страхова Компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої злочином направлено за підсудністю до Новосанжарського районного суду Полтавської області (а.с. 111).

Справа надійшла до Новосанжарського районного суду Полтавської області 01 серпня 2022 року.

Внаслідок автоматизованого розподілу судової справи між суддями 01 серпня 2022 року справа надійшла до провадження судді Шарової-Айдаєвої О.О.

Дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до висновку, що дана цивільна справа помилково направлена з Полтавського районного суду Полтавської області до Новосанжарського районного суду Полтавської області з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Згідно з вимогами статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частин 3, 6 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди. Позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Як вбачається із змісту позовної заяви, предмет спору становлять вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення потенційним відповідачем ОСОБА_2 кримінального правопорушення, що встановлено вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2021 року, залишеним без змін ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06 грудня 2021 року.

Згідно зі статтею 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 20 вересня 2021 року, за наслідками розгляду кримінального провадження, яким позивачу завдано шкоду, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду, встановлено, що кримінальне правопорушення ОСОБА_2 вчинено на автодорозі «Полтава-Олександрія» в напрямку від с. Мачухи Полтавського району до м. Полтави, тобто місцем заподіяння шкоди є саме Полтавський район, та саме тому кримінальну справу розглянуто Полтавським районним судом Полтавської області як судом першої інстанції.

Таким чином, відповідно до норм частини 1 статті 27, частини 3 статті 28 ЦПК України позивач мав право звернутися з даним позовом до суду за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ), за місцем проживання відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , або за місцем реєстрації ТДВ СК «Альфа-Гарант» (б.-р Лесі Українки, 26, м. Київ), або за місцем заподіяння шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення (автодорога "Полтава-Олександрія" з боку с. Мачухи Полтавського району в бік м. Полтави).

Ураховуючи, що предмет спору становлять вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що не є вимогами розгляду спору у порядку виключної підсудності, розгляд даної справи підлягає визначенню за правилами загальної або альтернативної підсудності, тобто за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача або відповідачів або місцем заподіяння шкоди, що підлягає визначенню даною ухвалою суду.

Згідно з частиною 15 статті 28 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Отже, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві, а не суду, що цілком узгоджується з пунктом 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3.

Відтак, позивач обирав вірно Полтавський районний суд Полтавської області, для розгляду даного спору, користуючись правилами альтернативної підсудності.

Отже, з наведеного можна підсумувати, що Полтавський районний суд Полтавської області помилково направив дану цивільну справу до Новосанжарського районного суду, вказавши на відсутність підстав для застосування положень статті 28 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, приходжу до висновку, що матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТДВ Страхова Компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином підлягають поверненню для розгляду за підсудністю до Полтавського районного суду Полтавської області як помилково направлені до Новосанжарського районного суду Полтавської області.

Матеріали справи не містять згоди на те, що позивач не заперечує проти розгляду справи за місцем реєстрації одного з відповідачів, а саме: ОСОБА_2 . Звернувшись до Полтавського районного суду Полтавської області позивач скористався правилами альтернативної підсудності, а саме: звернувся до суду за місцем заподіяння шкоди.

Разом з тим, враховуючи, що дана справа направлена Полтавський районним судом Полтавської області до Новосанжарського районного суду Полтавської області з порушенням правил, встановлених статтею 31 ЦПК України, перенаправлення справи за належною підсудністю не може вважатися спором про підсудність.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За нормами частини 3 статті 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 27, 28, 31, 187, 260, 261, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТДВ Страхова Компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, повернути на розгляд Полтавського районного суду Полтавської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю) як помилково направлені.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва