Справа № 211/497/22
Провадження № 2/211/2022/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 вересня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С. В.

при секретарі Мариненко Е.П.

за участі:

представника відповідача Григорівої О.Ю.

за відсутності:

позивача ОСОБА_1

представників позивача Придачого Ю.М., Федоренко В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі СП «Криворізька дистанція сигналізації та зв`язку» про скасування наказу від 09.12.2021 року №112/ОС «По особовому складу» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, вказавши, що працює електромеханіком дільниці 1 групи бригади контрольно ремонтного пункту радіозв`язку та автоматичної локомотивної сигналізації на підприємстві Відповідача. У листопаді 2021 року він стикнувся із грубим порушенням його конституційного права на працю з боку відповідача, яке полягало в тому, що у нього постійно незаконно вимагали на роботі медичну інформацію щодо вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, а також почали обмеження права працівника щодо повноцінної роботи.

09.12.2021 року його було ознайомлено з наказом від 09.12.2021 № 112/ОС «По особовому складу» за підписом головного інженера структурного підрозділу «Криворізька дистанція сигналізації та зв`язку » ОСОБА_2 , яким його відсторонено від роботи з 09.12.2021року без збереження заробітної плати до дня фактичного щеплення проти COVID-19 або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 (форма №028-1/о). Вказане відсторонення вважає незаконним, оскільки воно грубо порушує його конституційне право на працю і отримання винагороди за неї як засобу до існування. Відповідно до мотивувальної частини наказу відсторонення було здійснене на підставі ст.46 КЗпП, ч.2 ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 р. № 1645-ІІІ, наказу МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 року № 2153, пункт 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236.

Вважає оскаржуваний наказ незаконний та таким, який підлягає скасуванню судом з так як при відстороненні позивача від роботи, відповідачем було не враховано той факт: що станом на сьогодні вакцинація від COVID-19 для працівників є добровільною. Роботодавець немає права застосовувати будь-які заходи впливу до працівника, якщо останній не бажає її проходити.

Просить суд визнати незаконним та скасувати наказ від 09.12.2021 року №112/ОС «По особовому складу» відновити доступ до роботи, та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.12.2021 року до дня ухвалення рішення суду.

Представником відповідача було надано відзив на позовну заяву , у якому зазначено, що у листі-ознайомлення працівників структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» AT «Укрзалізниця» було зазначено, якими правовими нормами керується роботодавець, повідомлено про необхідність отримати профілактичне щеплення та зазначено посилання на інтернет-ресурс, де розміщено список пунктів щеплень та центрів масової вакцинації, наголошено на необхідності пред`явлення безпосередньому керівнику не пізніше 08.12.2021року документу, який підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією чи кількома дозами вакцини, або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 (форма № 028-1/o), виданого закладом охорони здоров`я. Також у листі-ознайомлення було зазначено про те, що відмова або ухилення від бов`язкового проведення профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби СOVID-19 може бути підставою для відсторонення працівника від роботи з 09 грудня 2021 оку. У зв`язку з тим, що у встановлений строк Позивач не надав документу, який підтверджує вакцинацію, або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19, було видано наказ від 09.12.2021 № 280/ОС, яким його було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати до дня фактичного щепленні від COVID-19 або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 (форма № 028-1/o). З наказом Позивач був ознайомлений. У зв`язку з тим, що наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25.02.2022 № 380 дію наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» було зупинено до завершення воєнного стану в Україні.

Після цього наказом від 01.02.2022 № 08/ОС він був допущений до роботи з 02.02.2022 року і працює на даний час в звичайному режимі. Вважає позовні вимоги безпідставними, просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Стороною позивача надавалось відповідь на відзив та письмове пояснення, вважають свої позовні вимоги обґрунтованими, та просять їх задовольнити у повному обсязі.

У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи.

Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін».

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Позивач ОСОБА_1 та його представники в судове засідання не з`явилися, позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представників, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечувала з підстав викладених у відзиві та письмовому запереченні, просила у їх задоволенні відмовити.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що позивач працює електромеханіком дільниці 1 групи бригади контрольно ремонтного пункту радіозв`язку та автоматичної локомотивної сигналізації на підприємстві Відповідача.

09.12.2021 року позивача було ознайомлено з наказом від 09.12.2021 № 112/ОС «По особовому складу » за підписом головного інженера структурного підрозділу «Криворізька дистанція сигналізації та зв`язку » ОСОБА_2 , яким відсторонили позивача від роботи з 09.12.2021року без збереження заробітної плати до дня фактичного щеплення проти COVID-19 або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 (форма №028-1/о).

Відповідно до мотивувальної частини наказу відсторонення було здійснене на підставі ст.46 КЗпП, ч.2 ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000р. № 1645-ІІІ, наказу МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 року № 2153, пункт 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236.

У зв`язку з тим, що наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25.02.2022 року № 80 дію наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року № 2153 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» було зупинено до завершення воєнного стану в Україні, відповідача наказом від 01.02.2022 № 08/ОС було допущено до роботи і він працює на даний час в звичайному режимі.

Відповідно до ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Згідно ст. 46 КЗпП України, відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 6 квітня 2000 року № 1645-III, профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до ч.1-2 ст.27 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необгрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Із зазначеного вбачається, що щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19 , спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не входить до календарю обов`язкових профілактичних щеплень.

Крім того, згідно з резолюцією Парламентської асамблеї Ради Європи (ПАРЄ) від 27.01.2021 за №2361 (2021) «Вакцини проти COVID-19: етичні, юридичні а практичні міркування» та профільним законодавством України, щеплення проти COVID-19 не є обов`язковим.

Порядок відмови від здійснення обов`язкових профілактичних щеплень визначений у ч.6 ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», де зазначено, що якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків.

Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.27 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

В оскаржуваному наказі Відповідач посилається на Постанову КМУ№1236 від 9.12.2020 року та Наказ Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 як на підстави відсторонення ОСОБА_1 від роботи.

За Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 р. № 2153 обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, зі змінами від 01.11.2021 року , що затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я №2393 підлягають працівники:

1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів;

2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів;

3) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності/;

4) підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади;

5) установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів;

6) підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року №83, до яких входить також і «Українська залізниця» .

Однак, сам наказ від 04.10.2021 р. № 2153 не місить положень про обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а лише затверджує «Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням».

Тобто, фактично обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, наказом від 04.10.2021 р. № 2153 не визначена.

Таким чином, з прийняттям відповідного наказу правове регулювання та визначення тих профілактичних щеплень, які є обов`язковими не змінилось, а відтак відсторонення працівника, який входить до переліку затвердженого Наказом МОЗ від 04.10.2021 р. № 2153 є незаконним.

Посилання в оспорюваному наказі №112/ОС від 09.12.2021 року на пункт 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 (в редакції, чинній на дату подання позовної заяви) зі змісту якої вбачається, що керівникам державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ та організацій слід забезпечити відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я не може будь яким чином змінити процедуру відсторонення від роботи, визначну п.5 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про забезпечення санітарного а епідемічного благополуччя населення » , оскільки дана постанова КМУ є підзаконним нормативним актом, тобто має нижчу юридичну силу і не може змінювати правове регулювання визначене законом.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Зміст права на працю, закріпленого положеннями частин першої і другої статті 43 Конституції України, крім вільного вибору праці, включає також відповідні гарантії реалізації цього права. Не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватися з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України від 4 вересня 2019 року № 6-р(II)/2019).

Однією із підстав для відсторонення позивача від виконання роботи у оскаржуваному наказі є лист-ознайомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 від 29.11.2021 року №32, оскаржуваний наказ винесений головним інженером структурного підрозділу «Криворізька дистанція сигналізації та зв`язку » Володимиром Бутковськимна підставі ст. 46 КЗпП України, ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказом МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», пунктом 41-6 постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236, що вбачається із самого наказу.

Проте, згідно ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлено, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Так, обов`язковою умовою для відсторонення працівників від виконання зазначених видів робіт є можливість зараження із та (або) поширення ними інфекційних хвороб, але із оскаржуваного наказу № 112/ОС від 09.12.2021 року не вбачаєтеся, що ОСОБА_1 , як працівник несе загрозу зараження чи поширення інфекційних хвороб, зокрема і COVID-19.

Враховуючи відсутність в оспорюваному наказі посилання, як на підставу його винесення, подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби про відсторонення позивача від роботи, він однозначно є безпідставним, свавільним та підлягає скасуванню. Крім того вказана норма права передбачає таку можливість щодо осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. В той же час МОЗ України не затверджувало на даний час переліку інфекцій, ухилення щеплення від яких може бути підставою для відсторонення від роботи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання незаконним та скасування Наказу від 09.12.2021 року №112/ОС про відсторонення його від роботи, є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Стосовно вимоги про відновлення позивачеві доступу до роботи, суд зазначає, що Наказом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі СП «Криворізьке локомотивне депо» від 01.02.2022 року позивача ОСОБА_1 електромеханіка дільниці 1 групи бригади контрольно ремонтного пункту радіозв`язку та автоматичної локомотивної сигналізації допустити до роботи з 02.02.2022 року.

Отже з 02.02.2022 року позивача вже допущено до роботи, відновлено право на працю та доступ до робочого місця, тому в задоволенні вимоги про відновлення позивачеві доступу до роботи слід відмовити.

Стосовно вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначає, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ч.1.с. 94 КЗпП України).

Згідно наказу № 112/ОС від 09.12.2021 року з 09.12.2021 року Позивач позбавлений можливості працювати з підстав незаконного відсторонення від роботи та відповідно отримувати заробітну плату.

Положення ст. 235 КЗпП України встановлюють, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Так, вказаною нормою встановлено відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

Згідно роз`яснень, викладених у п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 № 13 зазначено, що якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» вона застосовується, серед іншого, у випадках вимушеного прогулу.

Згідно п. 2 вказаної постанови середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. 8 вказаної постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно Довідок про заробітну плату, що додані до позовної заяви, заробітна плата ОСОБА_1 за останні два місяці які передували дню відсторовнення позивача склала 18143,24 грн. У вказаний період кількість робочих днів складала 42 дні, отже середньоденна заробітна плата становить 18143,24/42 дні = 431 грн. 98 коп., в день.

Разом з тим, після повномасштабного вторгнення рф в Україну, з 24.02.2022 року та на час воєнного стану МОЗ зупинило дію свого наказу «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 № 2153. Відповідне рішення МОЗ затвердило наказом від 25.02.2022 № 380. Тобто із 25 лютого 2022 року всі обмеження для не вакцинованих працівників зняті.

Так, наказом відповідача від 01.02.2022 року позивача допущено до роботи з повним робочим днем з 02.03.2022 року.

Позивача було відсторонено від роботи з 09.12.2021 року без збереження заробітної плати та поновлено 01.02.2022 року. У зв`язку з вказаним середній заробіток має розраховуватися з урахуванням 36 робочих днів.

Виходячи з наведеного на користь позивача підлягає стягненню заробітна плата за час відсторонення від роботи, а саме з 09.12.2021 року по 02.02.2022 року у розмірі 15551, 28 гривень, з розрахунку (431,98 х 36).

П. 2 ч.1ст. 430 ЦПК України, за яким суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Враховуючи, що позивач при подачі позову, в силу п. 1 ч. 1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" був звільнений від сплати судового збору, з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України в дохід держави, слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі СП «Криворізька дистанція сигналізації та зв`язку» про скасування наказу від 09.12.2021 року №112/ОС «По особовому складу» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ від 09.12.2021 року № 120/ОС «По особовому складу».

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» ( 03150 МСП м. Київ -150, вул. Єжи Гедройця, 5, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , середній заробіток за час відсторонення від роботи за період з 09.12.2021 року по 02.03.2022 року у розмірі 15551 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят одна ) грн. 28 коп.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час незаконного відсторонення від роботи - за один місяць.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» ( 03150 МСП м. Київ -150, вул. Єжи Гедройця, 5, ) на користь держави, судові витрати у вигляді судового збору, в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві ) грн. 40 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справив апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко