Справа № 346/2756/22
Провадження № 2/346/1186/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.

з участю секретаря Копильців І.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" про визнання неправомірними бездіяльності та зобов"язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Обласного комунального підприємства "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" про визнання неправомірними бездіяльності та зобов"язання вчинити дії, а саме: провести приватизацію квартири АДРЕСА_1 .

Представник ОКП "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" Н.Коваль подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вище вказаний житловий будинок є власністю територіальної громади міста в особі Косівської міської ради, знаходиться на балансі ДП «КосівЖТКО» з 27 січня 1988 року, а квартира АДРЕСА_2 перебуває на праві володіння і користування за Косівським райвідділом УСБУ. Тобто, належним органом який вирішує питання про приватизацію спірної квартири є Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області, однак матеріали справи не містять відомостей про звернення позивача до належного органу та рішення компетентного за законом органу про відмову у приватизації. Позивач не позбавлений права на звернення з відповідною заявою до належного органу, який вирішує питання про приватизацію спірної квартири, а саме Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області. Однак, Косівська міська рада рішеннями №9 від 26 січня 2022 року та №32-2 від 23 березня 2022 року на підставі Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» не заперечує позивачу ОСОБА_1 щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 46,8 кв.м., житловою 31,2 кв.м. Відповідно до ст.ст. 3,5,6 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» 17,78 кв.м. загальної площі передає у власність безоплатно та відповідно до наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, оплатити 29,02 кв.м. надлишкової загальної площі квартири, а саме: доручити виконання функцій органу приватизації державного житлового фонду Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області ОКП «Коломийське МБТІ». Зазначив, що незрозуміло яким Законом України керується міська рада при прийнятті рішень, адже згідно п.2 ст.3 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» дія цього Закону не поширюється на приватизацію об`єктів державного житлового фонду, у тому числі гуртожитків.

Зазначає, що даний спір, який знаходиться на розгляді в Коломийському міськрайонному суді стосується нерухомого майна, яке знаходиться в м. Косів Івано-Франківської області і в даній справі ОКП "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" є неналежним відповідачем, то даний позов повинен розглядатися за правилами виключної підсудності, зокрема в Косівському районному суді.

У зв`язку з неявкою у підготовче засідання учасників процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи клопотання представника позивача, поданий відзив представника відповідача на позовну заяву, беручи до уваги матеріали справи суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Однією із умов реалізації права особи на пред`явлення позовної заяви є дотримання вимог підсудності.

Згідно норм ЦПК України територіальна юрисдикція поширюється в тому числі на підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України) та виключну підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Згідно зі ст.. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

В пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначається, що підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

За змістом заявлених позовних вимог, між сторонами у справі виникли правовідносини, які стосуються об`єкту нерухомого майна, які територіально не розташовані в межах юрисдикції Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

Згідно позиції викладеної в постанові Великої палати Верховного суду від 16.02.2021 року № 911/2390/18 , відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Забезпечуючи єдність у застосуванні процесуального законодавства, суди цивільної юрисдикції стало застосовували це положення таким чином, що у цьому випадку виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Враховуючи положення статті 181 ЦК України, зазначали, що такими є, наприклад, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини (така позиція викладена і у пункті 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», а також в подальшому Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17 та від 11 липня 2019 року у справі № 426/7217/18).

За визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука «з приводу» означає «у зв`язку з чим-небудь», тому словосполучення «з приводу нерухомого майна» треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном. Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч.1 ст.30 ЦПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення, тому суд вважає, що до спорів, предметом яких є і стягнення коштів, внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо будівництва нерухомого майна і яке побудовано на час звернення позивача з даним позовом, поширюються норми частини першої статті 30 ЦПК України.

Виходячи з предмету спору, суд доходить висновку про відсутність підстав для розгляду позову ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" про визнання неправомірними бездіяльності та зобов"язання вчинити дії в межах юрисдикції Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, оскільки даний спір має розглядатись за правилами виключної підсудності, з дотримання вимог ст.114 Цивільного процесуального кодексу України, в даному випадку за місцем знаходження об`єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , яка територіально відноситься до юрисдикції Косівського районного суду.

Пунктом 1 ч.1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За ч.3 ст. 31 ЦПК передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи наведене суд вважає, що клопотання представника відповідача є обґрунтованим та справа підлягає передачі за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України - до Косівського районного суду, до територіальної юрисдикції якого справа належить.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.27,28,31,32,187,200, 260,352,354ЦПК України, -

постановив :

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" про визнання неправомірними бездіяльності та зобов"язання вчинити дії, передати на розгляд Косівському районному суду Івано-Франківської області (78601, м. Косів, вул. Незалежності, 50).

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Беркещук Б. Б.