Єд.унік. № 243/9578/21
Провадження № 2/243/209/2022
01 вересня 2022 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Старовецького В.І.
за участю секретаря судового засідання Петруся Д.О.,
розглянувши у відкритомупідготовчому судовому засіданні, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме ј частка житлового будинку з господарським та побутовими спорудами, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті зазначене майно прийняла його дружина - мати позивача - ОСОБА_4 , однак за життя не зареєструвала своє право власності на це майно і не отримала правовстановлюючий документ, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач як спадкоємець за законом прийняла спадщину після смерті матері.
Іншим спадкоємцем є її сестра ОСОБА_2 , відповідач по справі.
При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що її мати не зареєструвала право власності на цю частку житлового будинку.
Виходячи з викладеного виникла ситуація, за якої позивач не має можливості оформити свої спадкові права на вказану частку житлового будинку.
У зв`язку із вищевказаними обставинами та для захисту своїх прав позивач вимушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на ј частку житлового будинку з господарськими і побутовими спорудами, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 47,8 кв.м., житловою площею 35,6 кв.м., літньої кухні Б, сараю В, сараю Г, сараю Д, гаражу Е, сараю Ж, сараю Л, душ З, вбиральні К, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .
Згідно із розпорядженням в.о. голови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області №3 від 05 квітня 2022 року було тимчасово зупинено роботу суду у зв`язку із довготриваючою збройною агресією Російської Федерації проти України.
Враховуючи, що станом на сьогодні триває широкомасштабна збройна агресія Російської Федерації проти України, внаслідок якої Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, на всій території нашої держави з 24.02.2022 року введено воєнний стан, який було неодноразово продовжено на підставі Указів Президента України, наказом голови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2022 року № 29-к, відповідно до рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05.05.2022 року № 6, впроваджено дистанційну роботу суду на період воєнного часу. Робота суду на теперішній час відновлена.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до судового засідання не з`явились, від представника надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розгляд справи просив провести без їх участі.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до судового засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує та просила справу розглянути без її участі.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши та проаналізувавши в сукупності зібрані та наявні у справі докази та письмові матеріали, надавши їм належну оцінку, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06.01.1977 року, виданого Билбасівською селищною радою Слов`янського району Донецької області, ОСОБА_6 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.06.1981 року, виданого Билбасівською селищною радою Слов`янського району Донецької області, ОСОБА_9 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 та її батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
23.12.2002 року Билбасівською селищною радою Слов`янського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 29, був зареєстрований шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , після чого останній було присвоєно прізвище «ОСОБА_11 ».
Як вбачається з Довідки-характеристики від 12.10.1989 р. №1335 та Звідного акту вартості будівель та споруд від 26.04.1989 р., житлового будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_12 належить право власності на ј частку зазначеного житлового будинку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Билбасівка Слов`янського району Донецької області ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 07.11.2018 року, видане виконкомом Билбасівської селищної ради Слов`янського району Донецької області.
Як вбачається з копії спадкової справи ОСОБА_3 , наданої Другою слов`янської державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заява про прийняття спадщини надходила 23.04.2019 року від ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт. Билбасівка Слов`янського району Донецької області ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 27.01.2020 року, видане виконкомом Билбасівської селищної ради Слов`янського району Донецької області.
Постановою державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори Грецької Т.П. від 28.07.2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/4 частку житлового будинку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю документу, який посвідчує право власності на вищезгадану частку житлового будинку на ім`я спадкодавця.
Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього кодексу.
Відповідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо в складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.
Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності.
Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.
Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.
Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.
Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.
Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.
Позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем.
Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
З огляду на наведене, позовні вимоги ґрунтуються на законі та обставинах справи, що є підставою для задоволення позову та визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що належали ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 263-265ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування -- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_5 , право власності на ј частку житлового будинку з господарськими і побутовими спорудами, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 47,8 кв.м., житловою площею 35,6 кв.м., літньої кухні Б, сараю В, сараю Г, сараю Д, гаражу Е, сараю Ж, сараю Л, душ З, вбиральні К, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду В.І.Старовецький