ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/6063/21 Номер провадження 22-ц/814/1736/22Головуючий у 1-й інстанції Цвіра Д.М. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Гречки Є.В.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2021 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Служби автомобільних доріг у Харківській області про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення з посади, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

23 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Служби автомобільних доріг у Харківській області, в якому прохав суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ начальника Служби автомобільних доріг у Харківської області Алексєєва Андрія Ігоревича від 18 грудня 2020 року за № 96-ВК про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на начальника юридичного відділу Служби автомобільних доріг у Харківської області ОСОБА_2 ;

- визнати незаконним та скасувати наказ начальника Служби автомобільних доріг у Харківської області Алексєєва Андрія Ігоревича від 19 січня 2021 року за № 4-ВК про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на начальника юридичного відділу Служби автомобільних доріг у Харківської області ОСОБА_2 ;

- визнати незаконним та скасувати наказ начальника Служби автомобільних доріг у Харківської області Алексєєва Андрія Ігоревича від 23 березня 2021 року за № 19-ВК про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника юридичного відділу Служби автомобільних доріг у Харківської області з 26 березня 2021 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених трудовим договором за п. 3 ст. 40 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_2 на посаді начальника юридичного відділу Служби автомобільних доріг у Харківської області з 23 квітня 2021 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 березня 2021 року по 23 квітня 2021 року включно в розмірі 32 766,14 грн, а також судовий збір 1 816,00 грн;

- рішення в частині поновлення на роботі та здійснення виплати середньомісячної заробітної плати в розмірі 32 766,14 грн допустити до негайного виконання.

Позов обґрунтований незаконністю звільнення з займаної посади з 26.03.2021 згідно Наказу № 19-ВК від 23.03.2021 на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, - за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, з огляду на незаконність Наказів відповідача № 96-ВК від 18.12.2020 та № 4-ВК від 19.01.2021 про застосування дисциплінарних стягнень у виді оголошення доган, та невідповідність наказу про звільнення встановленим до нього вимогам чинного трудового законодавства.

Так, позивач вказував, що накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді оголошення догани на підставі Наказу № 96-ВК від 18.12.2020 відбулося всупереч вимогам трудового законодавства з огляду на відсутність складу дисциплінарного правопорушення у будь-яких його діях/бездіяльності.

Наказ про дисциплінарне стягнення № 4-ВК від 19.01.2021 також не відповідає вимогам закону, оскільки не містить зазначення суті (опису) вчиненого дисциплінарного проступку, дати, обставин вчинення та норми закону/підзаконного правового акту, порушення якого відбулося; не містить зазначення жодного із порушень, які визнано дисциплінарними.

Посилаючись на те, що Накази відповідача № 96-ВК від 18.12.2020 та № 4-ВК від 19.01.2021 про застосування дисциплінарних стягнень у виді оголошення доган винесені з порушеннями вимог чинного трудового законодавства, є незаконними, та такими, що підлягають скасуванню, а також на те, що звільнення позивача з посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, відбулося без урахування відсутності негативних наслідків правопорушення, принципу співмірності дисциплінарної відповідальності скоєному проступку, а також того, що звільнення є крайньою та найсуворішою мірою стягнення, позивач прохав скасувати спірні рішення відповідача як незаконні, поновивши його на посаді та стягнувши на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У поданих до суду письмових поясненнях до позовної заяви, позивач наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на обставини, аналогічні наведеним у позові, а також зазначив, що в порушення вимог Положення про Службу автомобільних доріг у Харківській області, затвердженого наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 29.07.2019 №256, звільнення його з посади начальника юридичного відділу Служби автомобільних доріг у Харківської області відбулося без погодження з уповноваженим органом Державного агентства автомобільних доріг України, яке, у тому числі, погоджує призначення та звільнення, зокрема, з посади начальника юридичної служби (юрисконсульта) Служби автомобільних доріг у Харківської області.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Служби автомобільних доріг у Харківській області про визнання незаконними та скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення з посади, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено у повному обсязі.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохав рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Вказував, що рішення місцевого суду є незаконним, необґрунтованим та немотивованим.

Послався на практику Європейського суду з прав людини, висловленої у справах «Салов проти України», «Серявін та інші проти України», та інші справи.

Зазначав, що з позовом про поновлення його на роботу та визнання незаконним наказу про звільнення від 23 березня 2021 року він звернувся в межах встановленого ст. 233 КЗпП України місячного строку.

При розгляді справи судом не враховано роз`яснення, надані в п. 18, 22, 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», та не з`ясовано з яких підстав проведено звільнення та в чому полягало порушення ним трудових обов`язків.

Зазначив, що в порушення вимог ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, ст. ст. 12, 81 ЦПК України йому не було надано можливості довести у встановленому законом порядку обставини, що мають значення для справи, та на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог.

Суд не прийняв до уваги його письмові пояснення. У судовому засіданні 12.10.2021 відмовлено в задоволенні його заяв про долучення доказів до справи.

Протягом розгляду справи відповідачем не було надано відзиву на позовну заяву та доданих до нього документів.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

У встановлений ухвалою Харківського апеляційного суду від 13 грудня 2021 року строк відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду не надійшов, однак, Служба автомобільних доріг надіслала до суду свої письмові пояснення, в яких прохала рішення місцевого суду залишити без змін.

Щодо можливості розгляду справи апеляційним судом

До апеляційного суду надійшло клопотання Служби автомобільних доріг у Харківській області про відкладення розгляду справи у зв`язку із завантаженістю та особливістю функціонування підприємства в умовах воєнного стану.

У судове засідання з`явився представник відповідача, ОСОБА_1 , який клопотання про відкладення розгляду справи підтримав.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що підстави, наведені у клопотанні для відкладення розгляду не є поважними.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом установлено, що Наказом начальника Служби автомобільних доріг у Харківській області «По особовому складу» № 4-ВК від 14.01.2013 провідного юрисконсульта ОСОБА_2 з 14 січня 2013 року переведено на посаду начальника юридичного відділу (а.с. 10).

Згідно з Наказом начальника Служби автомобільних доріг у Харківській області Андрія Алексєєва, погодженого провідним уповноваженим з антикорупційної діяльності, № 96-ВК від 18.12.2020 «Про дисциплінарне стягнення», у зв`язку із неналежним виконанням своїх посадових обов`язків, невиконанням розпорядження начальника Служби автомобільних доріг у Харківській області з подання касаційної скарги до Апеляційного суду Харківської області на постанову Апеляційного суду Харківської області за позовом ОСОБА_3 до Служби автомобільних доріг у Харківській області, справа від 30.09.2020 року №638/8610/18 про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди, неповідомлення про примусове стягнення, начальнику юридичного відділу Служби автомобільних доріг у Харківській області ОСОБА_2 оголошено догану (а.с. 11).

Згідно з Наказом начальника Служби автомобільних доріг у Харківській області Андрія Алексєєва, погодженого провідним уповноваженим з антикорупційної діяльності, № 4-ВК від 19.01.2021 «Про дисциплінарне стягнення», у зв`язку з неналежним виконанням своїх посадових обов`язків, зайняттям в робочий час особистою приватною практикою адвоката, незаконним використанням робочого комп`ютера, оргтехніки, які належать Службі автомобільних доріг у Харківській області, начальнику юридичного відділу Служби автомобільних доріг у Харківській області ОСОБА_2 оголошено догану.

Як на підставу, зазначено на доповідну записку заступника начальника ОСОБА_4 від 13.01.2021 (а.с. 52).

Згідно з Наказом начальника Служби автомобільних доріг у Харківській області А. Алексєєва, погодженого провідним уповноваженим з антикорупційної діяльності М. Луценко, № 19-ВК від 23.03.2021 «По особовому складу», згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України за «систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення» начальника юридичного відділу Служби автомобільних доріг у Харківській області ОСОБА_2 звільнено з 26 березня 2021 року. Підстави:

1) наказ про дисциплінарне стягнення від 18.12.2020 року № 96-ВК;

2) наказ про дисциплінарне стягнення від 19.01.2021 року № 4-ВК;

3) погодження профспілкового комітету Служби автомобільних доріг у Харківській області від 23.03.2021 (а.с. 12).

Дослідивши спірні правовідносини та надавши правову оцінку встановленим обставинам справи, місцевий суд дійшов висновку, що у суду у даному випадку відсутні правові підстави надання будь-якої правової оцінки спірним рішенням відповідача, і, відповідно, правомірності застосування до позивача вищевказаних дисциплінарних стягнень, які у свою чергу слугували передумовою для його звільнення з займаної посади згідно Наказу № 19-ВК від 23.03.2021, на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, - як працівника, до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Також, місцевий суд дійшов висновку, що незаконність свого звільнення з займаної посади згідно Наказу № 19-ВК від 23.03.2021 року, на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, як працівника, до якого раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, позивачем обґрунтована протиправністю Наказів відповідача № 96-ВК від 18.12.2020 року та № 4-ВК від 19.01.2021 року, про застосування до нього дисциплінарних стягнень у виді оголошення догани.

Як вбачається з матеріалів справи, Накази відповідача № 96-ВК від 18.12.2020 року та № 4-ВК від 19.01.2021 року «Про дисциплінарне стягнення» були винесені 18 грудня 2020 року та 19 січня 2021 року відповідно.

Не є спірним у цій справі, що із спірними наказами позивач був своєчасно ознайомлений під особистий підпис та отримав їх копії.

Разом з тим, з вимогами про визнання означених рішень роботодавця незаконними та їх скасування, безпосередньо до суду позивач звернувся лише 23 квітня 2021 року, тобто з пропуском встановленого КЗпП України тримісячного строку з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У відповідності з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності із вимогами ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання наказу про звільнення незаконним, місцевий суд зробив висновок, що у суду, у даному випадку, відсутні правові підстави надання будь-якої правової оцінки спірним рішенням відповідача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання незаконними наказів про накладення дисциплінарних стягнень у вигляді доган у зв`язку із пропуском строку позовної давності, місцевий суд взагалі не дав оцінку обґрунтованості цих вимог.

Апеляційний суд вважає, що місцевий суд фактично ухилився від вирішення даного спору по суті. Зазначені вище обставини є підставою для скасування рішення місцевого суду та ухвалення у справі нового рішення.

Щодо визнання незаконними та скасування наказів начальника Служби автомобільних доріг у Харківської області Алексєєва А.І. від 18 грудня 2020 року № 96-ВК та від 19 січня 2021 року № 4-ВК про накладення дисциплінарних стягнень у вигляді доган на начальника юридичного відділу Служби автомобільних доріг у Харківської області Татаркіна І.О.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків.

Відповідно до частини 3 статті 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Тобто наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 працював начальником юридичного відділу Служби автомобільних доріг у Харківській області з 14 січня 2013 року (а.с. 10).

У своїй діяльності начальник юридичного відділу керується Посадовою інструкцією начальника юридичного відділу від 01.07.2019 та Положенням про юридичний відділ.

У відповідності з п. 6 Посадової інструкції начальника юридичного відділу начальник юридичного відділу підпорядковується безпосередньо начальнику служби автомобільних доріг. (а.с. 27)

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебувала справа № 638/8610/18, у справі за позовом ОСОБА_3 до Служби автомобільних доріг у Харківській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.07.2019 в задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.07.2019 було скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким стягнуто зі Служби автомобільних доріг на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду 48 056,78 грн та моральну шкоду 5 000 грн; роз`яснено право на касаційне оскарження судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦК України. (а.с. 87-102)

В ході вказаних розглядів справи, Служба автомобільних доріг позов не визнавала.

11.12.2020 у цій справі було відкрито виконавче провадження та в цей же день було накладено арешт на грошові кошти Служби автомобільних доріг. (а.с. 103-106)

14.12.2020 головний бухгалтер Служби автомобільних доріг повідомив начальника служби про накладення арешту на усі рахунки служби в АБ « Південний» та АТ «Мегабанк». (а.с. 114).

З матеріалів справи вбачається, що 15 грудня 2020 року начальник Служби автомобільних доріг у Харківській області звернувся до ОСОБА_2 із вимогою надати письмові пояснення про хід справи № 638/8610/18, зокрема, чому у справі не було подано касаційної скарги на постанову Апеляційного суду Харківської області від 30.09.2020; які дії було вчинено щодо уникнення накладення арешту на рахунки служби, та які документи були підготовлені (а.с. 63, 113)

На зазначений лист начальником юридичної служби ОСОБА_2 було надано відповідь, в якій ОСОБА_2 повідомив про те, що Харківський апеляційний суд 30.03.2020 ухвалив рішення у справі № 638/8610/18 без повідомлення учасників справи. На думку ОСОБА_2 постанова суду є законною та він не вбачає правових підстав для подання касаційної скарги. Також, зазначив про те, що на даний час відсутня інформація щодо надходження до служби виконавчих документів. (а.с. 64-65).

У відповідності з доповідною запискою, складеною заступником начальника з розвитку доріг, Демченко, заступником начальника з експлуатаційного утримання Богатир, заступника начальника зі штучних споруд Ковака, заступником начальника з фінансово економічних питань Ледяйкіна на апаратних нарадах 23.11.2020, 30.11.2020 в їх присутності, начальником Служби автомобільних доріг начальнику юридичного відділу Татаркіну І..О. було надано вказівку про необхідність подання касаційної скарги на судові рішення та вжиття заходів захисту інтересів служби у суді. (а.с. 112)

Наказом начальника Служби автомобільних доріг у Харківській області № 96-ВК від 18.12.2020 «Про дисциплінарне стягнення», у зв`язку із неналежним виконанням своїх посадових обов`язків, невиконанням розпорядження начальника Служби автомобільних доріг у Харківській області з подання касаційної скарги на постанову Апеляційного суду Харківської області за позовом ОСОБА_3 до Служби автомобільних доріг у Харківській області, справа від 30.09.2020 року №638/8610/18 про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди, неповідомлення про примусове стягнення, начальнику юридичного відділу Служби автомобільних доріг у Харківській області Татаркіну І.О. оголошено догану. (а.с. 11, 114).

Розпорядженням начальника служби автомобільних доріг № 3 від 06.01.2021 було надано вказівку перевірити наявні робочі комп`ютери працівників Служби. (а.с. 117)

В результаті перевірки було встановлено факт, що на робочому комп`ютері начальника юридичної служби ОСОБА_2 знаходилися файли, які не мають відношення до виконуваної роботи.

Письмові пояснення в даній справі ОСОБА_2 відмовився надавати, про що було складено відповідні акти.

Наказом начальника Служби автомобільних доріг у Харківській області № 4-ВК від 19.01.2021 «Про дисциплінарне стягнення», у зв`язку з неналежним виконанням своїх посадових обов`язків, зайняттям в робочий час особистою приватною практикою адвоката, незаконним використанням робочого комп`ютера, оргтехніки, які належать Службі автомобільних доріг у Харківській області, начальнику юридичного відділу Служби автомобільних доріг у Харківській області Татаркіну І.О. оголошено другу догану.

Проаналізувавши обставини справи, апеляційний суд вважає доведеним факт наявності в діях ОСОБА_2 порушень трудової дисципліни, яка полягала у невиконанні розпорядження начальника Служби щодо підготовки та подачі касаційної скарги на судові рішення, що є безпосереднім обов`язком начальника юридичної служби, незважаючи на особисту позицію, та факт використання робочого комп`ютера в особистих цілях.

Враховуючи те, що відповідачем доведено факти трудових порушень відповідача, підстави для скасування наказів про оголошення ОСОБА_2 доган не вбачається.

Дії відповідача щодо накладення дисциплінарних стягнень у вигляді доган відповідають вимогам КЗпП України.

В зазначеній частині доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо відсутності в його діях складу трудового правопорушення свого підтвердження не знайшли.

Щодо визнання незаконним та скасування наказу начальника Служби автомобільних доріг у Харківської області Алексєєва А.І. від 23 березня 2021 року № 19-ВК про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника юридичного відділу Служби автомобільних доріг у Харківської області з 26 березня 2021 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених трудовим договором за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення.

Частиною першою статті 43-1 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення до працівника, власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України).

У справах про поновлення на роботі особи, звільненої за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше.

Під час розгляду справи роботодавець зобов`язаний довести факт вчинення працівником нового порушення трудових обов`язків, якими він обґрунтовував наказ (розпорядження) про звільнення.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 9901/743/18 (провадження № 11-914заі19).

В постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 705/539/21 (провадження № 61-18737св21), розглядаючи справу з подібними правовідносинами, Верховним Судом зроблено висновок про те, що «Оскільки підставою для звільнення позивача з роботи 21 січня 2021 року стало систематичне невиконання нею своїх посадових обов`язків, за які її вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, зокрема, 16 березня, 11 вересня та 24 грудня 2020 року, після чого вона не вчинила нового проступку, у відповідача не було підстав для її звільнення, адже за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із заходів стягнення догана чи звільнення».

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для видачі Наказу № 19-ВК від 23.03.2021 про звільнення ОСОБА_2 за п. 3 ст. 40 КЗпП України стали лише накази відповідача № 96-ВК від 18.12.2020 та № 4-ВК від 19.01.2021 про застосування до нього дисциплінарних стягнень у виді доган.

Жодного нового дисциплінарного правопорушення після накладення на ОСОБА_2 дисциплінарних стягнень останнім скоєно не було.

За таких обставин Наказ № 19-ВК від 23.03.2021 про звільнення ОСОБА_2 за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є незаконним та підлягає скасуванню.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року.

Відповідно до вимог вказаної постанови при обрахуванні середнього заробітку не враховуються виплати за щорічними і додатковими відпустками.

З матеріалів справи вбачається, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 складає 12 589,50 грн, а середньоденна заробітна плата 868,24 грн, що підтверджується виписними листами, наданими ОСОБА_2 та довідкою Служби автомобільних доріг про середню заробітну плату ОСОБА_2 .

Доводи ОСОБА_2 про те, що його середньомісячна заробітна плата є більшою не відповідають вимогам зазначеної вище постанови Кабінету Міністрів України, оскільки ОСОБА_2 при обрахунку середньої заробітної плати включив до розрахунку відпускні, які не враховуються при обрахуванні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З моменту звільнення позивача 26.03.2021 на час розгляду справи апеляційним судом 30.08.2022 становить 357 робочих днів.

Таким чином, на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 309 961,68 грн (із розрахунку: 357 х 868,24).

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог п. 3, 4, ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищезазначені висновки суду, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та здійснення виплати середньомісячної заробітної плати в розмірі 12 589 грн допустити до негайного виконання.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивач на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 4 007,61 грн.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2021 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника Служби автомобільних доріг у Харківської області від 23 березня 2021 року № 19-ВК про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника юридичного відділу Служби автомобільних доріг у Харківської області з 26 березня 2021 року за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків покладених трудовим договором за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_2 на посаді начальника юридичного відділу Служби автомобільних доріг у Харківської області з 23 квітня 2021 року.

Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Харківській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 березня 2021 року по 30 серпня 2022 року в розмірі 309 961,68 грн.

Рішення в частині поновлення позивача на роботі та здійснення виплати середньомісячної заробітної плати в розмірі 12 589 грн допустити до негайного виконання.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути зі Служби автомобільних доріг у Харківської області на користь держави судовий збір в розмірі 4 007,61 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 вересня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді А.І. Дорош

О.А. Лобов