Справа № 623/24/22
Провадження № 2-в/185/66/22
У Х В А Л А

18 серпня 2022 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

з участю секретаря судового засідання Єгоричевої К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засідання у приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №623/24/22, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

встановив:

У липні 2022 року до суду надійшла вказана заява про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №623/24/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Заява обґрунтована тим, що 15 лютого 2022 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області було ухвалено рішення у цивільній справі №623/24/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Проте у зв`язку із початком бойових дій на території, де розташований вказаний суд, територіальна підсудність останнього була визначена за Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, і з метою отримання виконавчого документу по вказаній справі та звернення його до примусового виконання, заявниця вважає за необхідне відновити судове провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 20 липня 2022 року було відкрито провадження по вказаній справі та призначено судовий розгляд.

Заявниця та заінтересована особа у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від заявниці до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Суд, дослідивши зібрані матеріали, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 490 ЦПК України заява про відновлення втраченого судового провадження подається до суду, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06.03.2022 № 1/0/9-22, визначено територіальну підсудність справ, підсудних Ізюмському міськрайонному суду Харківської області, - Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Згідно з ч.1 ст.494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого провадження або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Відповідно до ч.2 ст.494 ЦПК України в ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувались судом і які процесуальні дії вчинялись з втраченого провадження.

На підтвердження наявності рішення суду заявницею зазначено у заяві зміст резолютивної частини рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області.

В Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься вказане рішення по справі №623/24/22 від 15 лютого 2022 року, що підтверджується відповідною копією останнього.

Суд приходить до висновку, що зміст викладеної у заяві ОСОБА_1 резолютивної частини вказаного рішення аналогічний тому, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе встановити, що 15 лютого 2022 року суддею Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Одарюком М.П. було ухвалено рішення по справі №623/24/22, яким задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь останньої аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку з вищевикладеним суд вважає, що йому надано достатньо матеріалів для відновлення втраченого судового провадження в частині вказаного рішення від 15 лютого 2022 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 81,258-260,493,494 ЦПК України, суд

постановив:

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі №623/24/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в частині рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 лютого 2022 року.

Вважати встановленим зміст відновленого рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15 лютого 2022 року у справі №623/24/22 в такій редакції:

"Номер справи 623/24/22

Номер провадження 2/623/208/2022

РІШЕННЯ

іменем України

15 лютого 2022 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді: Одарюка М.П.,

секретаря судового засідання: Костенко В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Ізюма цивільну справу № 623/24/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

05 січня 2022 року позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що в червні 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, домовитися з ним з цього питання позивачка не має можливості, а тому змушена звернутися до суду з відповідною заявою.

У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до поштового повідомлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, які направлялись за місцезнаходженням відповідача, відповідачем отримані.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178, ст. 181 ЦПК України.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач та відповідач 15 вересня 2014 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_1 від 15 вересня 2014 року, виданого Кам`янською сільською радою Ізюмського району Харківської області ( а.с.5).

Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини ( а.с.6).

Малолітня дитина проживає разом з позивачкою по справі та фактично знаходиться на її утриманні, що не спростовано відповідачем.

Своє звернення до суду з даним позовом позивачка обґрунтовує тим, що відповідач не надає коштів на утримання їхньої спільної доньки.

Законодавцем положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, ст. 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А ч. 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, суд критично відноситься до посилання відповідача на те, що отримувачем аліментів має бути його малолітня донька, оскільки законом чітко визначено на користь кого присуджуються аліменти на утримання малолітніх дітей, а також малолітня донька позивача не наділена цивільною дієздатністю у розумінні статті 30 ЦК України.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, батько дитини у добровільному порядку відмовляється надавати допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини.

Враховуючи вище викладене, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст. 180-184 Сімейного Кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Джамбул, Казахстан, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду /підпис/ М.П. Одарюк"

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя М. М. Перекопський