Номер провадження: 22-ц/813/2349/22
Справа № 495/7688/20
Головуючий у першій інстанції Заверюха В. О.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем, -

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якому просив встановити факт його спільного проживання з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю впродовж п`яти років до часу відкриття спадщини та визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом як особу, яка проживала з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю впродовж п`яти років до часу відкриття спадщини з метою закликання до спадкування (а.с. 1-3).

09 лютого 2021 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області в задоволені позову ОСОБА_1 до Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю впродовж п`яти років до часу відкриття спадщини та визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом відмовлено (а.с. 50-53).

01 березня 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2021 року. Апелянт вважає, що ухвалене судом першої інстанції рішення є наслідком неповного з`ясування обставин справи. Апелянт повідомляє, що при зверненні з позовом до суду першої інстанції ним було подано копію паспорта ОСОБА_1 з зазначеним місцем реєстрації, довідку Миколаївської сільської ради про те, що на момент смерті спадкодавець проживав разом із ОСОБА_1 . Також, апелянт вказує, що у судовому засіданні були допитані свідки, які проживають поряд з ОСОБА_1 . Апелянт вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, не вказав в чому саме полягає неузгодження письмових доказів з показаннями свідків або в чому вони суперечать між собою. Апелянт наголошує на тому, що на початку розгляду справи ним було подано клопотання про витребування спадкової справи, з якої, як вказує апелянт, вбачається, що тільки ОСОБА_1 звернувся із заявою, на основі якої була відкрита спадкова справа. З огляду на вказане, апелянт просить суд скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.02.2021 року та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному розмірі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Учасники провадження в судове засідання не з`явились. Про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Клопотань про відкладення судового засідання чи про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не подавали. 04.03.2022 від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що самих показань свідків для встановлення факту проживання однією сім`єю недостатньо, ці показання повинні прийматися судом у сукупності з іншими письмовими доказами по справі та узгоджуватися з ними. Для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю необхідні докази ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї, наявності взаємних прав та обов`язків, а показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту. Тому суд вирішив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційний суд частково задовольняючи апеляційну скаргу та позовні вимоги вважає необхідним зазначити таке.

Матеріально-правова вимога позивача

Звертаючись до суду з позовом позивач вказував, що все своє життя він проживав зі своїми батьками - покійною матірю ОСОБА_4 та вітчимом ОСОБА_3 , які з 10.12.1994 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Протягом останніх п`яти років позивач з вітчимом ОСОБА_3 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 однією сім`єю. Позивач ОСОБА_1 опікувався вітчимом, здійснював догляд та надавав йому допомогу, вели спільне господарство, мали взаємні права і обов`язки та були пов`язані спільним побутом. Після смерті вітчима відкрилась спадщина та позивач, вважаючи себе найближчим родичем і спадкоємцем четвертої черги звернувся до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні підстави для закликання до спадкування після померлого вітчима, як за заповітом так і за законом та рекомендовано звернутись до суду з захистом своїх прав (лист від 19.11.2020 року №1069/02-14). Тому позивач ОСОБА_1 звернувся до суду та просив встановити факт його спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини та визнати його спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Фактичні обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Сергіївка, Білгород-Дністровського району Одеської області (а.с. 9).

Його мати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 одружилась з ОСОБА_3 , про що свідчить копія повторного свідоцтва про шлюб від 13.11.2008, серія НОМЕР_1 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 (а.с. 6)

Позивач ОСОБА_1 з 29.03.2003 та по теперішній час зареєстрований в житловому будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією його паспорту (а.с. 9). Інших місць реєстрації не значиться.

Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №64 від 19.02.2018 на день смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в житловому будинку АДРЕСА_1 , були зареєстровані: чоловік - ОСОБА_3 та син - ОСОБА_1 (а.с. 5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер вітчим позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 20.05.2020 року, актовий запис №530 (а.с. 7).

Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 117 від 27.05.2020 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був постійно зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 з 2003 року та по день смерті (а.с. 21).

Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 118 від 27.05.2020 на день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в житловому будинку в АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20 зворот).

28.05.2020 ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 19 зворот). Вказана заява була зареєстрована до Білгород-Дністровською районною державною нотаріальною конторою 28.05.2020.

Листом завідувача Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори № 1069/02-14 від 19.11.2020 ОСОБА_1 було роз`яснено прав на звернення до суду за захистом прав шляхом подання позову про встановлення підстав для спадкування за законом (а.с. 4).

21.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про встановлення факту спільного п`ятирічного проживання разом зі спадкодавцем та визнання спадкоємцем четвертої черги (а.с. 1-3).

В процесі розгляду справи судом першої інстанції були допитані свідки. Так, свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 , знає позивача з 1994 року оскільки він та її син навчались разом. Позивач ОСОБА_1 жив з батьками. Після смерті матері, позивач ОСОБА_1 з вітчимом продовжили жити разом, позивач перебував у добрих стосунках з вітчимом, допомагав йому по господарству, а після смерті вітчима здійснював його поховання.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 , але їх будинки не розташовані близько. Вона знала покійну мати та вітчима позивача ОСОБА_1 .. Як їй відомо, позивач проживав з вітчимом, у них були добрі стосунки, позивач весь час знаходився біля нього, допомагав покійному по господарству.

Нормативно-правове регулювання та оцінка апеляційного суду

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю.

У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Як було вище зазначено та підтверджується матеріалами справи мати позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 були одружені з 10.12.1994 та до моменту її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 та були зареєстровані й проживали разом в житловому будинку АДРЕСА_1 . В зазначеному будинку проживав та є зареєстрованим син ОСОБА_4 - ОСОБА_1 . Свідки, допитані в судовому засіданні, підтвердили, що після смерті матері ОСОБА_1 та ОСОБА_3 продовжили проживати разом. ОСОБА_1 допомагав ОСОБА_3 по господарству. Крім того, разом з апеляційною скаргою позивач-апелянт надав до суду квитанції на підтвердження сплати комунальних послуг, утримання будинку тощо.

З врахуванням встановлених обставин справи в сукупності факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю, в тому числі протягом останнім п`яти років перед смертю спадкодавця, є доведеним.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вказав на недостатність доказів.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що при вирішенні цивільного спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог, встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають з встановлених обставин та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин (постанова ВП ВС від 08.06.2021 року, справа № 662/397/15-ц).

Апеляційний суд зауважує, що готуючи справу до розгляду, суд повинен визначити: обставини, які мають значення для справи, та факти, що підлягають встановленню і покладені в основу вимог і заперечень; характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги; матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини; вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів; визначити коло доказів відповідно до характеру спірних правовідносин і роз`яснити, якій із сторін слід довести певні обставини; вжити заходів для забезпечення явки в судове засідання, а також сприяти врегулюванню спору до судового розгляду (п. 2 постанова пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження в справі до судового розгляду» № 5 від 12.06.2009 року). Вказані дії суддя вчиняє в порядку ст. 197 ЦПК України. При цьому, апеляційний суд зауважує, що надані позивачем докази до суду першої інстанції в повній мірі підтверджують обставини, на які він посилався, а отже у суду були підстави для задоволення позовних вимог, оскільки будь-яких спростовуючих доказів (наприклад, знаходження заявника в шлюбі з іншою особою, та відповідно проживання з нею за іншою адресою) або підстав, які свідчать про сумнівність наданих суду доказів позивачем в самому рішенні суду першої інстанції не наведено. Якщо суд першої інстанції мав підстави вважати, що позивач вводить в оману суд щодо фактичних обставин справи, суд першої інстанції мав право в порядку ч. 1 ст. 81 ЦПК України (суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом) витребувати відповідні докази на підтвердження/спростування таких сумнівів.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України, задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 -задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2021 року- скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем- задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю впродовж п`яти років до часу відкриття спадщини.

Визнати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкоємцем четвертої черги за законом як особу, яка проживала з померлим ОСОБА_3 однією сім`єю впродовж п`яти років до часу відкриття спадщини з метою закликання до спадкування.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький