Справа № 202/7140/21
Провадження № 2/202/748/2022
29 серпня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Пеки Д.В.,
представника позивача - Фуголь Є.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Лавріщєв Олег Анатолійович, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про зняття арешту з майна, -
16 листопада 2021 року ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Лавріщєв Олег Анатолійович, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про зняття арешту з майна, відповідно до якої просив ухвалити рішення, яким скасувати арешт з домоволодіння АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_4 , накладеного ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2007 року по цивільній справі № 2-1555/2007 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенко В.М.; ВГІРФО Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про визнання договору дарування недійсним, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення.
В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що з 12.01.2008р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 дружина позивача ОСОБА_4 померла та після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_2 . Позивач звернувся із письмовою заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лавріщєва О.А., а саме про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належало на праві власності померлій ОСОБА_4 . Однак, нотаріус розглянувши подані документи прийшов до висновку, що нотаріальна дія не може бути вчинена, так як на вищевказане спадкове домоволодіння накладено арешт відповідно до ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2007р. по справі № 2-1555/2007, а тому своєю письмовою постановою № 1 від 23.11.2020 р. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, до зняття арешту з вказаного об`єкта нерухомого майна.
Позивач двічі 03.11.2020 р. та 30.11.2020 р. звертався до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявами про скасування заходу забезпечення позову накладеного ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2007р. по цивільній справі № 2-1555/2007 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенко В.М.; ВГІРФО Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про визнання договору дарування недійсним, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення.
Ухвалами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2020 р. та 04.12.2020 р. заяву ОСОБА_1 було повернуто заявнику у зв`язку із тим, що при розгляді справи він не брав у ній участі.

ОСОБА_1 не погодився із постановленою ухвалою суду першої інстанції та оскаржив її у апеляційному порядку, але постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.04.2021 р. його апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2020 р. залишено без змін.

Тому наявність в реєстрі речових прав на нерухоме майно та обтяжень, арешту на спадкове майно, перешкоджає позивачу отримати у приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом і він вимушений з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів звернутися до суду із цією позовною заявою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 листопада 2021 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 07 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 12 січня 2021 року.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2022 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав та просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відзив від відповідача не надійшов. Заяв та клопотань до суду не надійшло у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Лавріщєв О.А. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до заяви просив суд розглядати справу без його участі.

Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши представника позивача, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали цивільної справи №2-1555/07, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.01.2008 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видане 12.01.2008 р. Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане 16.04.2020 р. Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 427.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належало їй на підставі договору дарування від 31.05.2000р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенко В.М. за реєстровим №3115, зареєстрованого у КП «Дніпропетровське БТІ» ДОР 20.07.2020 р. та записано в реєстрову книгу №306 за реєстровим №68.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №229825309 від 27.10.2020 року наявне обтяження - арешт майна, реєстраційний номер обтяження: 5524140, зареєстровано 21.08.2007 року реєстратором Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження ухвала суду №2-1555/2007, 04.07.2007, Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, ОСОБА_5 , об`єкт обтяження: домоволодіння, адреса: АДРЕСА_2 , власником є ОСОБА_4 .

Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті дружини, який своєчасно звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лавіщєва Олега Анатолійовича з відповідною заявою про прийняття спадщини, однак 23. 11. 2020 року постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лавріщєвим О.А. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , до зняття арешту з вказаного об`єкта нерухомого майна, у зв`язку з тим, що вчинення такої дії суперечить законодавства України.

Судом встановлено, що у провадженні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська перебувала цивільна №2-22/10 (№ 2-1555/2007 ) за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенко В.М.; ВГІРФО Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про визнання договору дарування недійсним, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення, в рамках розгляду якої судом 04.07.2007 року накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_4 . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2010 року позовна заява ОСОБА_2 залишена без розгляду. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2010 року за заявою представника відповідача ОСОБА_4 скасовано заходи забезпечення позову, однак згідно інформаційної довідки від 14.11.2021р. за № 284594053 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявна інформація про те, що наявне обтяження у вигляді арешту нерухомого майна - домоволодіння, адреса: АДРЕСА_2 , відповідно до ухвали суду, 2-1555/2007, 04.07.2007 р., Індустріальний суд м. Дніпропетровська, ОСОБА_5 .

Як вбачається із матеріалів справи №2-22/10 (№2-1555/2010) ОСОБА_1 двічі 03.11.2020р. та 30.11.2020р. звертався до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявами про скасування заходу забезпечення позову накладеного ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2007р. по цивільній справі № 2-1555/2007 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенко В.М.; ВГІРФО Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про визнання договору дарування недійсним, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення.

Ухвалами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2020 р. та 04.12.2020 р. заяву ОСОБА_1 було повернуто заявнику у зв`язку із тим, що при розгляді справи він не брав у ній участі.

ОСОБА_1 не погодився із постановленою ухвалою суду першої інстанції та оскаржив її у апеляційному порядку. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.04.2021р. апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2020р. залишено без змін.

Наразі, існування арешту зазначеного майна порушує конституційні права позивача, його право власності.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1,2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст.16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 317 та ч. 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Як зазначено в Постанові ВСУ від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16, згідно з положенням статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Позивач ОСОБА_1 не в змозі реалізувати своє право на спадщину внаслідок існування вказаних обтяжень на нерухоме майно.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відсутні будь-які підстави існування арешту нерухомого майна, а тому накладений арешт підлягає скасуванню. Існування обтяження у вигляді арешту на спірне майно створює перешкоди позивачу в реалізації права власності.

Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача найшли своє підтвердження, законні та підлягають задоволенню, а права власника щодо розпорядження своїм майном підлягають поновленню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України в порядку відшкодування судових витрат по справі з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 908,00 грн.

Керуючись: ст.ст.15,16,20,317, 321,391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 77,78, 81,82, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ), треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Лавріщєв Олег Анатолійович ( АДРЕСА_4 ), Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (49000, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд.75), про зняття арешту з майна задовольнити.

Скасувати арешт з домоволодіння АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_4 , накладеного ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2007 року по цивільній справі № 2-1555/2007 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенко В.М.; ВГІРФО Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, про визнання договору дарування недійсним, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по справі в розмірі 908 гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст складено 05.09.2022 року.

Суддя Л.П. Слюсар