Справа № 715/1698/22
Провадження № 2/715/386/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2022 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді Григорчака Ю.П.

секретар судового засідання Ткач О.М.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи Воробець М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Кам`янецька сільська рада Чернівецького району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, у позовній заяві посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася його онука ОСОБА_4 , в подальшому прізвище дитини змінено на « ОСОБА_5 ». В перший рік життя відповідачка виконувала свої батьківські обов`язки, однак згодом почала зловживати спиртними напоями, вести аморальний спосіб життя та не цікавитися життям та потребами дитини. За період часу з 2012 року і по даний час відповідачка жодної участі у вихованні дитини ОСОБА_6 не приймала, а тому фактично весь тягар з виховання дитини несе він та його інша дочка - ОСОБА_7 . Про батька ОСОБА_6 вже тривалий час нічого не відомо, оскільки він також не цікавиться життям дитини.

Зважаючи на вищевикладене, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку с. Кам`янка Чернівецького району Чернівецької області, відносно її дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві та просили суд позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні, яке відбувалося 19 серпня 2022 року, вказала, що на даний час проживає окремо від дитини, змоги матеріально її забезпечити не має, тому не може взяти доньку до себе, щоб вони проживали разом.

Представник третьої особи Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Воробець М.В. в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_3 не турбується про свою доньку та не цікавиться її життям. ОСОБА_8 зловживає спиртними напоями, живе в поганих санітарних умовах та не має коштів для утримання дитини. Просила суд позов задовольнити, оскільки це буде в інтересах дитини.

Неповнолітня ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що мати до неї приходить лише тоді, коли матері щось потрібно від її дідуся, мати не цікавиться її життям та не піклується про неї. Також вказала, що хоче проживати з дідусем, оскільки він турбується про неї.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . Її батьками вказані ОСОБА_9 та ОСОБА_3 .

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №4 прізвище дитини змінено з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_5 ».

Згідно довідки про склад сім`ї №1274 від 20.06.2022 року, акту обстеження матеріально побутових умов проживання сім`ї №784 від 20.06.2022 року та характеристики №782 від 20.06.2022 року, виданих Кам`янецькою сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_1 проживає та зареєстрований у АДРЕСА_1 . До складу його сім`ї входять: дружина ОСОБА_11 , дочка ОСОБА_7 та внучка ОСОБА_6 . Дитина проживає разом із дідусем та бабусею та перебуває на їхньому утриманні. Матеріально побутові умови проживання ОСОБА_1 задовільні. З боку сільської ради ОСОБА_1 характеризується з позитивної сторони.

Відповідно до характеристики №781 від 20.06.2022 року, виданої Кам`янецькою сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_3 періодично зловживає спиртними напоями, участі у вихованні дитини не бере, з боку сільської ради характеризується негативно.

З довідки №61 від 16.06.2022 року та психолого-педагогічної характеристики на ученицю 5-Б класу Старововчинецького ліцею ОСОБА_6 , вбачається, що дитина навчається у 5-Б класі Старовочинецького ліцею Чернівецького району Чернівецької області, успіхами та шкільним життям дитини цікавиться її тітка ОСОБА_7 . Мати дитини - ОСОБА_3 контакту із школою не підтримує, успішністю доньки не цікавиться, із вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує.

Відповідно до довідки №32 від 16.06.2022 року, виданої Кам`янською амбулаторією загальної практики та медицини, ОСОБА_6 є здоровою дитиною.

Згідно рішення виконавчого комітету Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №67 від 07.07.2022 року, вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав матері ОСОБА_3 відносно її доньки ОСОБА_6 .

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, ЄСПЛ зауважував, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Вирішення питання про позбавлення відповідачки батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 останні роки не турбується про свою дитину, зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя, її донька ОСОБА_6 постійно проживає з дідусем, який забезпечує її життя, дбає про фізичний та моральний розвиток.

Опитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_6 вказала, що хоче проживати з дідусем та тіткою, оскільки вони люблять її та дбають про неї. Її мати приходить до них лише тоді, коли їй самій щось потрібно. Вона ніколи не цікавиться її життям та не дбає про неї.

Суд вважає, що відповідачкою свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні дитини є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України.

Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя.

Таким чином, врахувавши конкретні обставини справи, якнайкращі інтереси дитини, а також те, що відповідачка фактично не виконує свої батьківські обов`язки тривалий проміжок часу, суд дійшов висновку про застосування до відповідачки крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав.

ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією.

За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Аналізуючи всі обставини справи, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про ухилення відповідачки від обов`язків по вихованню дитини та, з урахуванням наведених конкретних обставин справи, є достатньо підстав для застосування до відповідачки вказаного крайнього заходу впливу у виді позбавлення батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-13, 19, 76-81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Кам`янецька сільська рада Чернівецького району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку с. Кам`янка Чернівецького району Чернівецької області, батьківських прав відносно малолітньої дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: