Справа №:755/7797/22
Провадження №: 2/755/5409/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи встановлено, що позов не підсудний Дніпровському районному суду м. Києва з наступних підстав.

Змістом позовних вимог є стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 28 ЦПК України визначено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Так, у позовній заяві позивач адресою свого місця проживання зазначила: АДРЕСА_1 .

Адресою місця проживання відповідача позивач зазначила: АДРЕСА_2 .

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України).

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Вирішуючи питання підсудності позовної заяви Дніпровському районному суду м. Києва, суд приймає до уваги те, що позивачем до позовної заяви жодних документів на підтвердження її зареєстрованого місця проживання або зареєстрованого місця проживання відповідача у Дніпровському районі м. Києва не додано, а тому справа підлягає передачі для розгляду за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу за місцем проживання відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно положень ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За викладених обставин, керуючись ст. ст. 19, 28, 31, 260, 261, 353 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Цивільну справу № 755/7797/22 (Провадження № 2/755/5409/22) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів передати на розгляд за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 29 серпня 2022 року.

Суддя