Справа № 523/66/22
Провадження №2/523/954/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Дашковської Т.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , за участю третіх осіб без самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання договору дарування удаваним,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовними вимогами в яких просить визнати частково недійсним, в частині покупця, договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 , укладеним між продавцями: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та покупцем ОСОБА_5 .

Просить визнати ОСОБА_4 покупцем кв. АДРЕСА_1 за вказаним вище договором купівлі-продажу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_5 є сином ОСОБА_4 . У 2005р. позивач отримала грошову компенсацію в розмірі 90 000,0дол. США внаслідок страхового випадку, який відбувся відносно її чоловіка, - ОСОБА_9 , Який працюючи моряком пропав безвісти. Її син, ОСОБА_5 у 2011р. уклав шлюб з ОСОБА_2 . У 2015р. позивач виявила бажання придбати для себе квартиру. Однак, під час оформлення квартири її син, ОСОБА_5 та його на той час дружина, ОСОБА_2 переконали її щоб договір купівлі-продажу був оформлений на ім`я ОСОБА_5 , як на покупця, щоб зекономити грошові кошти під час переоформлення квартири в разі смерті ОСОБА_4 . Як стверджує позивач, між нею та відповідачем була досягнута згода, що квартири придбавається для позивача, яка через певний час буде у ній жити. Саме ОСОБА_4 сплатила вартість квартири у розмірі 829 200,0грн., що на той час було еквівалентно 38911,0дол. США. Після розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у них виник спір стосовно спірної квартири. Позивач вважає, що її ввели в оману щодо істотних умов, а саме вказана квартира була придбана за її грошові кошти, але вона фактично не є її покупцем. На думку позивача її син, ОСОБА_5 є фіктивним покупцем за спірним договром купівлі-продажу. Посилаючись на статті 215,235 ЦК України, та вважаючи, що договір купівлі-продажу є удаваним в частині покупця, просить задовольнити її позовні вимоги.

ОСОБА_5 під час проведення підготовчого судового засідання пред`явлені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відзив та/або пояснення за пред`явленими позовними вимогами не надав.

Третя особа ОСОБА_2 направила до суду пояснення в яких вважала, що позовні вимоги є безпідставні та не підлягають задоволенню. На думку ОСОБА_2 спірна квартира була придбана нею та її чоловіком ОСОБА_5 за їх спільні кошти, під час перебування у шлюбі, а відтак є спільною власністю подружжя. На теперішній час в Приморському районному суді м. Одеси на розгляді перебуває цивільна справа про поділ спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_10 (справа №523/503/19). Під час розгляду справи ОСОБА_5 не заперечував, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Крім того, у своїх поясненнях ОСОБА_2 просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, який слід відраховувати з часу укладання договору купівлі-продажу, а саме з 28.08.2015р.

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 пояснення на позовну заяву до суду не направили.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді від 28.01.2022р. було відкрито провадження у справі з призначенням розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Також вказаною ухвалою до участі у справі були залучені в якості третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Ухвалою суду від 12.05.2022р., під час проведення підготовчого судового засідання, без видалення до нарадчої кімнати, судом було відмовлено ОСОБА_5 у прийняті заяви про визнання позовних вимог.

Також, під час проведення підготовчого судового засідання, судом було відмолено ОСОБА_2 у залучені її до участі у справі в якості співвідповідача, в зв`язку з не наданням згоди представника позивача.

12.05.2021р. ухвалою суду підготовче провадження було закрито з призначенням розгляду справи по суті за участю сторін.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилась. Її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить задовольнити.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Його неявка визнана судом не поважною. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні вважали, що позовні вимоги ОСОБА_4 є безпідставні та не підлягають задоволенню.

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, заслухавши представника позивача, третю особу ОСОБА_2 та її представника, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з 05.06.2011р. перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.01.2019р. шлюб між ними був розірваний.

28.08.2015р. був укладений договір купівлі-продажу за яким ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 продали, а ОСОБА_5 придбав кв. АДРЕСА_1 . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., реєстровий номер 1423.

Згідно п. 2.1. договору купівлі-продажу квартира була продана за 831 000,0грн., які були одержані продавцями, в рівних частках від покупця до підписання договору у повному обсязі.

В матеріалах справи наявна виписка з банку по рахунку в іноземній валюті на ім`я ОСОБА_4 з якої убачається, що на рахунок останньої 16.02.2005р. було зараховано 90 000,0 дол. США. Станом на 25.06.2005р. залишок грошових коштів складав 1,05 дол. США.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання вказаного вище договору купівлі-продажу удаваним в частині покупця, ОСОБА_4 стверджує, що саме вона була покупцем спірної квартири, так як така була придбана за грошові кошти отримані нею в якості компенсації безвісти зниклого чоловіка, який був моряком.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтями 6, 11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику.

Крім того, покупець може домовитись з іншою особою про придбання власності за її рахунок з наступним відшкодуванням цій особі витрат.

Отже, предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини п`ятої даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Якщо сторонами вчинено правочин для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, він є удаваним (стаття 235 ЦК України).

У разі встановлення, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.

Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головною умовою правомірності правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який суд повинен установити, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору, а також з`ясувати питання про те, чи не укладено цей правочин з метою приховати інший та який саме.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права (статті 12, 81 ЦПК України).

За загальним правилом тягар доказування удаваності правочину покладається на позивача.

Заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, позивач має довести: а) факт укладання правочину, що на його думку є удаваним; б) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; в) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Зазначене узгоджується з пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Крім того, якщо під час розгляду справи, буде встановлено, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, правочин який правочин насправді вчинили сторони, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення, в якому встановлює нікчемність цього правочину або визнає його недійсним.

Ураховуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що твердження позивача, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири у частині покупця є удаваними, оскільки така була придбана за кошти ОСОБА_4 та для її потреб, без створення правових наслідків для себе, як фізичної особи, є безпідставними, так як нормами ЦК України не допускається такої правової конструкції, як позов про визнання недійсним договору в частині сторони договору. Стаття 235 ЦК України не може бути підставою для визнання правочину удаваним в частині сторони, оскільки це суперечить її положенням.

Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог ОСОБА_4 , в задоволені яких слід відмовити у повному обсязі.

З урахуванням зазначеної судом правової позиції, інші доводи, зазначені ОСОБА_4 у позовній заяві, є хибними та не заслуговують на уваги.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_4 визначила відповідачем ОСОБА_5 та просить визнати удаваним договір купівлі-продажу. Однак, як було встановлено судом, крім ОСОБА_5 , сторонами договору були ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , як продавці спірного об`єкту нерухомості, а відтак при вирішені спору про визнання договору удаваним повинні бути співвідповідачами, оскільки визнання договору недійсним цілком впливає на їх обов`язки та на їх право заперечувати проти пред`явленого позову.

Натомість позовні вимоги були пред`явлені лише до ОСОБА_5 .

При цьому слід зазначити, що вирішення питання про заміну первісного відповідача та/або залучення співвідповідача може відбуватися в цивільному процесі виключно за клопотанням відповідача до закінчення підготовчого провадження (частина перша статті 51 ЦПК України). Втім, з боку позивача та його представника такого клопотання до суду внесено не було.

Щодо застосування наслідків пропуску строку позовної давності, про яке заявлено третьою особою без самостійних вимог, то слід зазначити таке.

За приписами статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Згідно із частиною третьою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Аналізуючи вказані вище норми матеріального права поряд з процесуальними нормами, третя особа не є стороною у спорі, а відтак її заява про застосування наслідків пропуску строків позовної давності не може бути прийнята судом до уваги.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.

Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Зважаючи на викладене судом не вирішується питання наслідків пропуску строків позовної давності по виниклому між сторонами спору.

VІ. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою у задоволені позовних вимог, питання судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , за участю третіх осіб без самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання договору дарування удаваним - залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 19 серпня 2022р.

Суддя