КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №369/9046/18 Головуючий у 1 інстанції: Дубас Т.В.
провадження №22-ц/824/7760/2022 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Суханової Є.М., Сушко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2022 року у справі за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

В липні 2018 року позивач МТСБУ звернувся до суду за захистом своїх прав з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.09.2016 року в селі Софіївська Борщагівка по вулиці Соборній, 46 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Фольксваген (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) під керуванням відповідача.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.09.2016 року (справа №369/8311/16-п) винним у настанні ДТП визнано відповідача ОСОБА_1 .

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, у звязку з чим МТСБУ сплатило на користь власника пошкодженого транспортного засобу Тойота (реєстраційний № НОМЕР_2 ) страхове відшкодування в сумі 100000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8073рв від 21.10.2016 року.

Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 100000 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування завданої шкоди, однак вимога була залишена без виконання.

Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму завданої майнової шкоди в розмірі 100 000 грн. та витрати на оплату судового збору.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі МТСБУ з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Скарга обґрунтована тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, оскільки наданий поліс не надано в оригіналі, не вказано державний номерний знак забезпеченого транспортного засобу, невірно зазначено ліміти відповідальності та даний поліс видавався іншій компанії, про що було повідомлено суд та надано витяг з ЦБД МТСБУ.

Вказує, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що наявність полісу з усіма необхідними реквізитами відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про страхування» є підтвердженням факту укладення сторонами договору страхування, не врахувавши при цьому, що відповідачем до суду надано лише копію полісу обов`язкового страхування. При цьому, позивач наголошував, що він неодноразово звертався до відповідача з претензіями, однак останній ніяким чином не реагував, інформації щодо наявності у нього поліса обов 'язкового страхування не надавав.

Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем оригіналу страхового полісу, за умови заперечення позивача щодо дійсності полісу обов`язкового страхування, відсутності інформації про його укладення в Централізованій базі даних МТСБУ саме на автомобіль відповідача та відсутності вказаного полісу на час дорожньо-транспортної пригоди, висновок суду апеляційної інстанції про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована є передчасним та носить характер припущення.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано при ухваленні рішення, шо відповідачем не надано оригінал полісу обов`язково страхування, а надана копія має явні ознаки підробки (не вказано державний номерний знак та невірно зазначено ліміти відповідальності, які діяли на момент видачі полісу) та не враховано наданий витяг з ЦБД МТСБУ, відповідно до якого даний поліс видавався іншій страховій компанії внаслідок чого прийшов до хибного висновку, що нібито відповідач по справі застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників. (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц)

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем отримано відмову страхової у здійсненні відшкодування, що у страхової не виникло обов`язку з виплати такого відшкодування, що розмір шкоди перевищує ліміт цивільно-правової відповідальності страховика, тобто вважати, що Моторно (транспортного) страхового бюро України мало правові перешкоди на отримання страхового відшкодування від страховика не має підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що 06.09.2016 року в селі Софіївська Борщагівка по вулиці Соборній, 46 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Фольксваген (реєстраційний № НОМЕР_1 ) під керуванням відповідача.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.09.2016 року (справа №369/8311/16-п) винним у настанні ДТП визнано відповідача ОСОБА_1 .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів, що позивачем отримано відмову страхової у здійсненні відшкодування, що у страхової не виникло обов`язку з виплати такого відшкодування, що розмір шкоди перевищує ліміт цивільно правової відповідальності страховика, тобто вважати, що Моторно (транспортного) страхового бюро України мав правові перешкоди на отримання страхового відшкодування від страховика підстав не має.

Проте, судом першої інстанції належним чином не встановлені обставини, які повинні бути доведені при розгладі даної справи.

За ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК Украни доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо дортовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частин першої, другої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений вйтяг з нього.

Згідно з ч.2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За пунктом 1.8 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс - це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Відповідно до пунктів 17.2, 17.4 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є документом, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. У разі втрати страхового поліса страховик зобов`язаний протягом семи календарних днів безкоштовно видати дублікат цього поліса на підставі заяви страхувальника. У разі втрати дубліката умови його повторної видачі визначаються договором.

В пункті 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Отже, поза увагою суду залишилось не надання відповідачем оригіналу страхового ПОЛІСУ, внаслідок чого рішення базується на припущенні в тому, що відповідачем було застраховано цивільно-правову відповідальність.

Також надана копія полісу має явні ознаки підробки та спростовується наданими доказами позивачем щодо того, що даний поліс не видавався Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», оскільки поліс АЕ 9887701, який наданий відповідачем, як доказ страхування відповідальності, було видано іншій страховій компанії - Приватному акціонерному товариству «Скарбниця».

Також зазначено, що вище наданий відповідачем поліс АЕ 9887701 виданий нібито ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» взагалі відсутній державний номерний знак забезпеченого транспортного засобу та зазначено невірні ліміти відповідальності Страховика, які діяли на момент видачі такого полісу 12.08.2016 року (розпорядження Держфінпослуг від 09 липня 2010 року №566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 19.02.2016 року).

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застраховано, оскільки наданий поліс відповідача не надано в оригіналі, не вказано державний номерний знак забезпеченого транспортного засобу, невірно зазначено ліміти відповідальності та даний поліс видавався іншій компанії, про що було повідомлено суду та надано витяг з ЦБД МТСБУ.

За ч.2 ст.38 Закону №1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Як зазначено вище, згідно з частинами першою, другою та п 'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Отже, у зв`язку з настанням події, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правовоївідповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило відшкодування шкоди.

У підпункті 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно з пунктом 1.8 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий поліс - це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору..

Відповідно до пунктів 17.2, 17.4 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних і транспортних засобів» поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності - є документом, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ У разі втрати страхового поліса страховик зобов`язаний протягом семи календарних днів безкоштовно видати дублікат цього поліса на підставі заяви страхувальника. У разі втрати дубліката умови його повторної видачі визначаються договором.

У пункті 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).

З наведеного вбачається, що належним доказом укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності може бути лише оригінал страхового полісу.

За ч.6 статті 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Отже, у зв`язку з ненаданням відповідачем оригіналу страхового полісу, за умови заперечення позивача щодо дійсності полісу обов`язкового страхування, відсутності інформації про його укладення в Централізованій базі даних МТСБУ саме на автомобіль відповідача та відсутності вказаного полісу на час дорожньо-транспортної пригоди, висновок суду апеляційної інстанції про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «ЄСС» є передчасним та носить характер припущення.

Крім того, судом апеляційної інстанції не встановлено, чи виконано відповідачем усі необхідні дії, передбачені у статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, чи подавав останній страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необгрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, судом першої інстанції не враховано при винесенні рішення того, шо відповідачем не надано оригіналу полісу обов`язково страхування і надана копія має явні ознаки підробки (не вказано державний номерний знак та невірно зазначено ліміти відповідальності. які діяли на момент видачі полісу) та не враховано наданий витяг з ЦБД МТСБУ, відповідно до якого даний поліс видавався іншій страховій компанії, внаслідок чого прийшов до хибного висновку в тому, що відповідач по справі застрахував свою цивільно- правову відповідальність.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст.376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нової постанови.

Колегія суддів з врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів в матеріалах справи вважає за необхідне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2022 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 100 000 грн.

Також, в порядку ст.141 ЦПК України слід стягнути ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 762 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 лютого 2022 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 на родження) на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України () завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 100 000 грн.

Стягнути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 на родження) на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України () судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: