КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 381/1260/20 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2325/2022Головуючий у суді першої інстанції - Осаулова Н.А. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Білич І.М.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Кутуковим Сергієм Олександровичем, який діє на підставі договору, на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення суми страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму належного страхового відшкодуванням у розмірі 17 608,82 грн, суму подвійної ставки НБУ у розмірі 859,23 грн, 3% річних у розмірі 131,34 грн, інфляційній втрати у розмірі 228,90 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 22 051,36 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 09.02.2018 він, як пасажир автомобіля ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , постраждав у ДПТ та отримав тілесні ушкодження, які викликали тривалий розлад здоров`я та був госпіталізований до лікарні. Оскільки, цивільно-правова відповідальність водія т/з була застрахована згідно полісу ОСЦПВВНТЗ АК № 3206999 в ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», 07.11.2019 від його імені - адвокатом Черняєвим О.С. до відповідача було подану заяву на виплату страхового відшкодування на загальну суму 127 856,28 грн., а саме відшкодування шкоди, що пов`язана з лікуванням потерпілого - 61187,28 грн.; відшкодування шкоди, що пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим - 60589,50 грн.; відшкодування моральної шкоди - 6 088,82 грн.

Проте, 24.01.2020 відповідачем було перераховано страхове відшкодування в сумі 110 256,80 грн. Позивач, вважає, що станом на дату позовної заяви, виплата страхового відшкодування відповідачем проведена не в повному розмірі, що грубо порушує норму ст. 36 Закону України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права (а.с. 1-5).

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» про стягнення суми страхового відшкодування залишено без задоволення (а.с. 114-121).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вказує, що судом першої інстанції не вказано, яку норму матеріального права він застосував для вирішення спору та якою нормою матеріального права передбачена або якій нормі матеріального права відповідає формула розрахунку відповідача, за якою здійснено виплату страхового відшкодування (а.с. 123-124).

Відзиву від позивача не надходило.

Судом апеляційної інстанції справу розглянуто в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.02.2018 о 09:45 год. по вул. Г. Танкістів в м. Фастів відбулась ДТП за участю автомобіля ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу BMW д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП пасажир ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що викликало тривалий розлад здоров`я.

Постановою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.08.2018 у справі № 381/2148/18, ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У відповідності до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене, вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, в результаті якої позивачеві завданні тяжкі тілесні ушкоджень, - встановлена і не підлягає доказуванню.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 2108 д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/3206999.

25.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» із заявою на виплату страхового відшкодування та просив виплатити йому 127856,28 грн., розмір якої складається з: відшкодування шкоди, що пов`язана з лікуванням потерпілого - 61187,28 грн.; відшкодування шкоди, що пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим в сумі - 60589,50 грн.; відшкодування моральної шкоди - 6088,82 грн.. (а.с.6, 58).

Відповідно до листа ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» №17-05/414, та страхового акту № від 18.11.2019, - позивача було повідомлено про прийняте відповідачем рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі - 110 256,80 грн.

24.01.2020 на картковий рахунок № НОМЕР_3 ОСОБА_1 було зараховано кошти на оплату страхового відшкодування за договором № АК/3206999/1008/17, страховий акт № на суму 110 256,80 грн., що не заперечується сторонами.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ»).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 23.1 статті 23 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я (п.24.1 ст. 24 Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ»).

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати завдані забезпеченим автомобілем збитки.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» страховик не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (ч. 1 ст. 1195 ЦК України).

Нормами ст. 1197 ЦК України передбачено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 25 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» визначено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 надав свій розрахунок відшкодування шкоди, що пов`язана із тимчасовою втратою працездатності потерпілим, що підлягає виплаті потерпілому, однак у своєму розрахунку позивач врахував лише робочі дні лікарняних листів, що не відповідає нормам діючого законодавства.

У п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ від 26.09.2001 № 1266; листі ФСС від 18.08.2016 № 2.4-46-1431; листі Мінсоцполітики від 16.09.2015 № 523/18/99-15 закріплено, що середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини).

З Листків непрацездатності: Серія АДЕ № 590470, Серія АДІ № 863773, Серія АДІ № 85508 та Довідок непрацездатності: № 359, № 1029, № 164 вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в період з 09.02.2018 по 08.06.2018 та в період з 04.07.2018 по 02.08.2018, тобто 150 календарних днів. (а.с. 31-36).

За період перебування на лікуванні, як вбачається з наданих до ПрАТ «СК «Провідна» доказів, а саме копій фіскальних чеків на придбання лікарських препаратів, квитанцій по сплаті за придбання комплектів імплантів, акту виконаних робіт за послуги МСКТ, товарного чеку за придбання бандажу, квитанції про сплату медичних послуг, ОСОБА_1 було понесені витрати на загальну суму 61 182,48 грн. (а.с. 75-91)

З наявного в матеріалах справи страхового акту № від 18.11.2019 вбачається, що ОСОБА_1 нараховано страхове відшкодування за подію, яка сталася 09.02.2018, на загальну суму 110 256,80 грн., кінцевий термін виплати якої закінчується 24.01.2020 (а.с. 95-96).

Відповідно до експертного висновку № про розмір виплат при заподіянні шкоди життю та здоров`ю третіх осіб, підготовленого провідним фахівцем ЄВЦ Департаменту клієнтського сервісу Ганжою А.В. , було встановлено, що розмір відшкодування витрат на лікування, складає 61 182,48 грн., розмір відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим складає 43 824,00 грн. та відшкодування моральної шкоди складає 5 250,32 грн (а.с.93).

24.01.2020 на картковий рахунок № НОМЕР_3 ОСОБА_1 було зараховано кошти на оплату страхового відшкодування за договором № АК/3206999/1008/17, страховий акт № на суму 110 256,80 грн.

Отже, судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, перевірено надані сторонами розрахунки щодо сплати суми страхового відшкодування та зроблено правильний висновок про те, що стороною позивача необґрунтовано заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми належного відшкодування пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 17 608,82 грн., оскільки в ході розгляду даної справи достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ПрАТ «СК «Провідна» відшкодувавши ОСОБА_1 , як потерпілому, 110 256,80 грн. шкоди заподіяної внаслідок ДТП, виконало свої зобов`язання за договором полісу № АК/3206999 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.04.2017, в повному обсязі, та задоволенню не підлягають. Також, позовні вимоги сторони позивача в частині стягнення з ПрАТ «СК «Провідна» штрафних санкцій за невчасну виплату суми страхового відшкодування задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від позовної вимоги у задоволенні якої судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не зазначено формули розрахунку та яким нормам законодавства вона відповідає є помилковими, оскільки судом першої інстанції перевірялись надані відповідачем розрахунки суми страхового відшкодування у відповідності до вимог ст. 25 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ».

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленого рішення не впливають, тому судом першої інстанції правильно застосовано до правовідносин норми процесуального та матеріального права, повно та всебічно досліджено матеріали справи та прийнято обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Понесені заявниками судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Кутуковим Сергієм Олександровичем, який діє на підставі договору залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про стягнення суми страхового відшкодування залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

І.М. Білич