КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-з/824/2578/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ІННОВАЦІЯ" на рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Якимець О.І.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ІННОВАЦІЯ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави,-

встановив:

12 серпня 2016 року ТОВ "ФІНАНС ТРАСТ ГРУП" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між Відкритим акціонерним товариством Комерційним банком з іноземним капіталом «Промекономбанк» та відповідачкою 06 червня 2007 року укладено кредитний договір №12-2007-ф, відповідно до якого відповідачці надано кредит у сумі 7000,00 доларів США строком до 06 червня 2010 року зі сплатою відсотків за користування таким 15,0 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язання за цим договором між сторонами 06 червня 2007 року укладено договір застави транспортного засобу.

22 лютого 2011 року Подільським районним судом міста Києва задоволено позовні вимоги ПАТ "КБ Промекономбанк" до ОСОБА_1 , стягнуто заборгованість за кредитним договором № 12-2007-ф, яка станом на 31 серпня 2010 року становить 6884,87 доларів США що еквівалентно 54 294,77 грн, що складається з: 4 472,28 доларів США, що еквівалентно 35 268,85 гривень - заборгованість за кредитом; 2 150,13 доларів США, що еквівалентно 16 956,14 гривень - заборгованість за відсотками, 262,46 доларів США, що еквівалентно 2069,79 гривень - три проценти річних. у розмірі 4 472,28 доларів США, що еквівалентно 35 268,85 гривень.

На виконання вказаного рішення суду 20 січня 2012 року Подільським районним судом видано виконавчий лист №2-743/11.

22 серпня 2014 року укладено Договір №1 про передачу активів і зобов`язань неплатоспроможного банку ПАТ КБ "Промекономбанк". Згідно пункту 1 розділу 1 вищевказаного договору ПАТ "КБ Промекономбанк" відступає, а ПАТ "ФІДОБАНК" набуває право вимоги за активами та зобов`язання щодо повернення грошових коштів і сплаті процентів за договорами банківського рахунку/вкладу.

27 серпня 2014 року між ПАТ «ФІДОБАНК» (правонаступник Відкритого акціонерного товариства комерційний банк із іноземним капіталом «Промекономбанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРИФОН КАПІТАЛ» укладено договір про відступлення права вимоги, зокрема за договором №12-2007-ф від 06 червня 2007 року та договором застави від 06 червня 2007 року.

23 червня 2015 року між ТОВ «ГРИФОН КАПІТАЛ» та ТОВ «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» укладено договір про відступлення права вимоги № 23/06/2015/03, зокрема за кредитним договором №12-2007-ф від 06 червня 2007 року та договором застави від 06 червня 2007 року.

24 лютого 2017 року між ТОВ «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» та ТОВ «ФК «ІННОВАЦІЯ» укладено договір про відступлення права вимоги, зокрема за договором №12-2007-ф від 06.06.2007 року та договором застави від 06 червня 2007 року, у зв`язку із чим замінено первісного позивача на його правонаступника.

Мотивуючи наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між заборгованістю за Кредитним договором, яка становить 12 129,12 доларів США, що в національній валюті станом на 30 травня 2016 рік становить 304 877,86 та сумою боргу, що визначена відповідно до рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 лютого 2011 року; звернути стягнення на предмет застави, а саме автотранспорт JAC марки HFC1020K, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2, 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , що належить позивачу на праві приватної власності; вирішити питання судових витрат.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ТОВ "ФК "ІННОВАЦІЯ" подано апеляційну скаргу.

Зазначає, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову з підстав звернення позивачем до суду за захистом своїх прав поза межами строку позовної давності. Скаржник не погоджується з висновком суду та вказує, що відповідно до умов кредитного договору, останній діє до повного погашення заборгованості позичальником. Оскільки позивач звернувся до Подільського районного суду із позовною заявою 08 серпня 2016 року, а останній платіж ОСОБА_1 здійснила за Кредитним договором 17 червня 2016 року, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого, отже строк позовної давності не пропущено. Окрім того, в апеляційній скарзі надає розрахунок заборгованості на підтвердження вимог, викладених у позовній заяві.

Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги позивача.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Філатова О.С. доводи апеляційної скарги підтримала.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб , які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм, матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що 06 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк із іноземним капіталом «Промекономбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 12-2007-ф.

Згідно пункту 1.1 Банк надає позичальнику кредит у сумі 7000,00 дол. США до 06 червня 2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом 15,0 % річних.

Відповідно до пункту 2.1 вищевказаного договору погашення кредиту здійснюється в порядку і в строки відповідно до Графіка, який зазначено у додатку № 1 до договору, що є невід`ємною частинною цього договору. Остаточне погашення кредиту не пізніше 06 червня 2010 року (а.с.6).

З метою забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору № 12-2007-ф між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк із іноземним капіталом «Промекономбанк» та ОСОБА_1 06 червня 2007 року укладено договір застави рухомого майна, а саме транспортного засобу "JAC HFC1020К", тип - вантажний фургон, що належить відповідачу на праві власності (а.с.11-15).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 лютого 2011 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Промекономбанк» задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 12-2007-ф, яка станом на 31 серпня 2010 року становить 6884,87 доларів США що еквівалентно 54 294,77 грн, що складається з: 4 472,28 доларів США, що еквівалентно 35 268,85 гривень - заборгованість за кредитом; 2 150,13 доларів США, що еквівалентно 16 956,14 гривень - заборгованість за відсотками, 262,46 доларів США, що еквівалентно 2069,79 гривень - три проценти річних. Рішення суду набрало законної сили та пред`явлено до примусового виконання (а.с.39).

Постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва №ВП50861190 від 13 червня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-743/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФІНАНС ТРАСТ ГРУП" боргу у розмірі 54 294,77 гривень закінчено у зв`язку із повним фактичним виконанням рішення суду.

15 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі 2-743/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "Промекономбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заява мотивована тим, що під час ухвалення рішення у справі судом не вирішено одну з позовних вимог, а саме розірвати кредитний договір №12-2007-ф від 06.06.2007 року, укладений між ПАТ КБ "Промекономбанк" та ОСОБА_1 .

Ухвалою Подільського районного суду від 19 жовтня 2017 року в задоволенні поданої ОСОБА_1 заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено. Відмовляючи з задоволенні вказаної заяви, суд вказав, що додаткове рішення може бути ухвалене лише до закінчення строку на виконання рішення. Враховуючи те, що постановою Подільського РВ ДВС провадження з примусового виконання виконавчого листа №20743/11 закінчене у зв`язку з повним його виконанням боржником, суд відмовив в задоволенні заяви.

27 серпня 2014 року між ПАТ «ФІДОБАНК» (правонаступник Відкритого акціонерного товариства комерційний банк із іноземним капіталом «Промекономбанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРИФОН КАПІТАЛ» укладено договір про відступлення права вимоги, зокрема за кредитним договором та договором застави, укладеними із ОСОБА_1 . Право вимоги на загальну суму заборгованості у розмірі 12129,12 доларів США.

Згідно даних реєстру прав вимоги №1 до договору про відступлення права вимоги №13 від 27 серпня 2014 року ОСОБА_1 має загальну суму заборгованості у валюті кредиту 12 129,12 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 159 046,60 гривень.

Згідно даних реєстру застав ОСОБА_1 06 червня 2007 року уклала договір застави №12-2007/ДЗ. Вартість заставного майна вказана 44 864,40 гривень.

23 червня 2015 року між ТОВ «ГРИФОН КАПІТАЛ» та ТОВ «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» укладено договір про відступлення права вимоги № 23/06/2015/03, зокрема за кредитним договором та договором застави, укладеними із ОСОБА_1

24 лютого 2017 року між ТОВ «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» та ТОВ «ФК «ІННОВАЦІЯ» укладено договір про відступлення права вимоги, зокрема за кредитним договором та договором застави, укладеними із ОСОБА_1 .

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року замінено первісного позивача ТОВ "ФІНАНС ТРАСТ ГРУП" на його правонаступника ТОВ "ФК "ІННОВАЦІЯ" (а.с. 128).

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» звернулось до суду з позовом за захистом свого порушеного права після спливу позовної давності. Відмовляючи в задоволенні інших позовних вимог, суд виходив з того, що у зв`язку із відмовою в основній вимозі щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку із закінченням строків позовної давності, відсутні підстави для задоволення додаткової вимоги про звернення стягнення на заставне майно.

Звертаючись із позовом до суду, позивач вказав на те, що у зв`язку із зростанням курсу валют заборгованість за основною сумою кредиту станом на 30.05.2016 року становить 4472,28 доларів США ( курсова різниця), а заборгованість за донарахованими відсотками станом на 30.05.2016 року становить 192462,51 грн.

Щодо стягнення курсової різниці колегія суддів вказує на таке.

Згідно із статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

З матеріалів справи убачається, що ухвалюючи рішення у справі, Подільський районний суд визначив суму боргу в іноземній валюті у розмірі 6 884,87 доларів США, з її відображенням в еквіваленті у гривні у розмірі 54 294,77 гривень за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України.

Разом з тим, із змісту ухвали Подільського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2017 року убачається, що постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва №ВП50861190 від 13 червня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-743/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФІНАНС ТРАСТ ГРУП" боргу у розмірі 54 294,77 гривень закінчено у зв`язку із повним фактичним виконанням рішення суду.

Постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження не оскаржувалась.

Відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10 серпня 2000 року N 193 та Порядку відображення в обліку операцій в іноземній валюті, затвердженого Наказом Державного казначейства України від 24 липня 2001 року № 126, іноземна валюта - валюта інша, ніж валюта звітності.

Курсова різниця - різниця, яка є наслідком відображення однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах. Курсові різниці визначаються за монетарними статтями балансу.

Монетарні статті - статті балансу, що відображають грошові кошти в касі, на рахунках в установах банків, а також такі активи і зобов`язання, що будуть отримані чи сплачені у фіксованій чи визначеній сумі грошей або їх еквівалентів.

До монетарних статей відносяться грошові кошти в іноземній валюті, що знаходяться в касі чи на банківському рахунку підприємства; дебіторська заборгованість за відправлені нерезиденту товари, по якій очікується дохід в іноземній валюті; кредиторська заборгованість, що виникла внаслідок отримання підприємством товарів у нерезидента на умовах наступної оплати та для погашення якої, як очікується, підприємство сплатить певну суму грошових коштів в іноземній валюті.

Виходячи з поняття «курсова різниця», можна виділити чотири періоди, за які здійснюється перерахунок заборгованості в іноземній валюті для визначення курсових різниць. Це періоди між:

- датою відображення операції в бухгалтерському обліку і датою фактичного здійснення розрахунків;

- датою відображення операції в бухгалтерському обліку і датою складання бухгалтерської звітності за звітний період;

- датою складання бухгалтерської звітності за попередній звітний період і датою фактичного здійснення розрахунку;

- датою складання бухгалтерської звітності за попередній звітний період і датою складання бухгалтерського звіту за звітний період.

Курсові різниці розраховуються за положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Наведене дає право зробити висновок, що курсові різниці застосовуються у фінансовій звітності підприємств при веденні бухгалтерського обліку.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18).

Відтак вимоги про стягнення курсової різниці після фактичного погашення заборгованості та виконання судового рішення, що підтверджується постановою державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва №ВП50861190 від 13.06.2016 року, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Щодо вимог в частині стягнення відсотків колегія суддів вказує на таке.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Установлено, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22 лютого 2011 року задоволено вимоги кредитора щодо всієї суми заборгованості, відтак право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось.

З огляду на наведене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості та відповідно звернення стягнення на предмет застави.

Отже суд першої інстанції правильно відмовивши у задоволенні позову, проте невірно навів мотиви для прийняття такого судового рішення. Відтак апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в його мотивувальній частині.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "ІННОВАЦІЯ" задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення суду в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова