справа № 570/460/22
провадження № 2/570/593/2022
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2022 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

її представника адвоката Чоланюка С.Ю.,

третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

його представника адвоката Кузьменюк-Волошиної Н.М.,

секретаря судового засідання Новоселецької М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри, 10) у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

покликаючись на те, що шлюб сторін розірвано, їх повнолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчання, позивач у поданій до суду 04 лютого 2022 року позовній заяві просить стягнути з відповідача аліменти на користь вказаної повнолітньої дитини у розмірі 1/4 всіх видів доходу, починаючи з 30 липня 2021 року.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення частково щодо розміру частки від його доходу та дати, від якої починається стягнення аліментів, оскільки позивачем не доведено аргументовану суму стягнення, син сторін перебуває на дистанційному навчанні та не проживає в місті навчання, а також перебував в період навчання в Республіці Польша.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Зазначає, що у зв"язку з її невеликими доходами, так як неофіційно надає перукарські послуги, займається рукоділлям, не може самостійно утримувати дитину. Вона не має статусу малозабезпеченої сім`ї, отримує субсидію на оплату комунальних послуг. Син навчається на платному навчанні, вартість якого складає 75 600 грн. за 3.6 роки навчання, проживає у гуртожитку. Чоловік спочатку пропонував оплатити навчання в обмін на її відмову від аліментів, але потім вони не дійшли спільної думки.

Стверджує, що батько дитини після розлучення і до 2012 року надавав кошти на утримання сина добровільно, а потім у нього з`явилася нова сім`я, тому вона буда змушена стягувати аліменти примусово. Він платив на утримання сина до його повноліття аліменти у розмірі ј доходів, що становило приблизно 2.5 тис. грн. щомісячно, була невелика заборгованість, але він її зразу ж погасив, що свідчить про те, що така сума для нього не є обтяжливою.

10 березня 2021 року вона була змушена поїхати на заробітки до Польші, щоб утримувати дитину, в цей час син жив у її матері, до війни проживав у гуртожитку у ОСОБА_4 , а на вихідні приїзджав додому в смт.Оржів. Зараз вона проживає в смт.Клевань, бо у квартирі робить ремонт.

Щодо дати стягнення, то пояснила, що в липні 2021 року вона звернулася з аналогічним позовом, тоді вона хотіла аліменти у розмірі 3 тис. грн. щомісячно, але із-за неправильної консультації адвоката залишила позов без розгляду, хоча спір вирішений не був.

Представник позивача адвокат Чоланюк С.Ю., підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя, стверджує, що відповідач є працездатним, працевлаштованим, інших утриманців не має, оскільки його батько має пенсію більше 6 тис. грн., а дружина не працює з власної ініціативи, будучи працездатною. На даний час позивач вже проплатила проживання та навчання сина з власних коштів, що свідчить про її достатній дохід.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, син сторін ОСОБА_2 , стверджує, що аліменти є його коштами, тому його думка є вирішальною. Саме він не погодився, що тато сплачував навчання, а мама все інше.

Показав, що кошти йому надає лише мама, близько 600 грн. в тиждень і сумку їжи, йому потрібна дороговартісна аппаратура для навчання, бо він навчається на ІТ.

Він має 3 группу інвалідності, пенсія 1 400 грн., яку він витрачає на лікування

Він дійсно перебував за кордоном з 27 грудня 2021 року по 22 квітня 2022 року, навчався дистанційно, жив за накопичені кошти та допомогу мами, яка з початком війни приїхала до нього.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнає частково згідно позиції, викладеної у відзиві. Вважає, що дружина витрачає на сина не більше 1.5 тис. грн. щомісячно і він згоден доплачувати аналогічну суму.

Стверджує, що не має такої зарплати, щоб платити такі аліменти, як хоче мати дитини, його дружтина не працює, він також допомагає батьку, якому 74 роки. Показав, що у зв`язку з дистанційним навчанням пропонував сину оплатити навчання на заочному факультеті, хоча вартість його аналогічна, для чого він прогнозував взяти кредит, але син не погодився, бо тоді у нього, з його слів, заберуть группу по інвалідності та заберуть в армію.

Представник відповідача адвокат Кузьменюк-Волошина Н.М., підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя, стверджує, що батько дитини не заперечує самостійно оплатити навчання при умові, що інші витрати покладаються на матір, при цьому ні вуз, ні умови навчання та проживання з відповідачем навіть не обговорювалися.

Розрахунок можливих аліментів деталізований у відзиві і є доведеним таі зрозумілим на відміну від позиції позивача, яка саме з причин неможливості доведення щомісячних витрат на сина залишила без розгляду попередній позов.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до таких висновків

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою.

Як встановлено судом, сторони, які є бувшим подружжям, є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 19 червня 2003 року.

На даний час син навчається на 2 курсі факультету компютерних та інформаційних технологій денної форми навчання у Луцькому національному технічному університеті. Вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 75 тис. 600 грн.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомоги.

Такий обов`язок незалежно від форми навчання виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"):

1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку дитина втрачає право на утримання.

2) продовження ними навчання. СК не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже, для отримання права на батьківське утримання дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності.

3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, тому, якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає.

4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року №037-VIII ч.2 ст.182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналогічні вимоги містяться і в абз.4 п.17 даної Постанови. Щодо максимального розміру аліментів, що стягуються з боржника, то відповідно до ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Визначений ст.13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Вимога позивача про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини є законою і передбачена ст.183 СК України, відповідно до якої частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що спільна з відповідачем дитина досягла повноліття, стаціонарно навчається, що позбавляє її можливості працювати та заробляти кошти в тому обсязі, який вона потребує, а тому потребує матеріальної допомоги для забезпечення елементарних фізичних потреб у повноцінному харчуванні, лікуванні, оздоровленні, відпочинку, а також у зв`язку з проїздом до місця навчання і назад, придбанні необхідної для навчання літератури та приладдя та для забезпечення культурного розвитку особистості. Саме ці витрати позивач в повному обсязі понести не може, а відповідач є особою працездатного віку, є фізично здоровим чоловіком і може працювати та виконувати обов`язок по утриманні своєї дитини. Враховуючи, що син сторін у справі досяг повноліття та продовжує навчання, а відповідач має дохід, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову.

Водночас, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дитини, можливостей відповідача, вважає за можливе стягувати аліменти в розмірі 1/6 всіх видів його заробітку щомісячно. Суд ваважає, що такий розмір аліментів є справежливим, виваженим та розумним, відповідатиме інтересам та потребам дитини, буде необхідним для забезпечення належним умов для її фізичного, розумового, морального та соціального розвитку.

Щодо дати початку виплати аліментів, то позивач просить стягувати аліменти з 30 липня 2021року, оскільки саме в цей день нею поданий аналогічним позов, де просила стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. Оскільки судом було відмовлено у клопотанні про уточнення позовних вимог, а саме у стягненні аліментів у відсотках від заробітку, вона була змушена залишити попередній позов без розгляду і подати даний позов.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останього від їх виплати.

Оскільки вказаний факт ніким не оспорюється, відповідач навіть після подачі відзиву, де фактично визнає позов у розмірі 821 грн. 73 коп. щомісячно, аліменти не платив, спір з сплати аліментів розпочався 30 липня 2021 року, тому саме з цієї дати стягуються аліменти.

Щодо порядку і строку виконання рішення, то сторонам повідомляється таке.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів на дитину може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006 року. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільнялися позивачі, ) позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідач пільг щодо сплати судового збору не має.

Оскільки позивач за подання позову майнового характеру до суду відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» мав би сплатити 992 грн. 40 коп., суд при ухваленні рішення присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у вказаному розмірі.

З огляду на викладене, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 липня 2021 року і до досягнення ОСОБА_2 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави (отримувач: ГУК у Рiвн.обл/Рівнен. р-н/22030101; номер рахунку (ІВАN): UA0017295, банк одержувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку 38012494, МФО 899998) судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлене 10 червня 2022 року.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: Кушнір Н.В.