Провадження № 2/761/9584/2022
У Х В А Л А

02 вересня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Осаулов А.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, встановлення частки у праві спільної сумісної власності,

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла зазначена позовна заява.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.08.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: позивачу потрібно було уточнити позовні вимоги та підстави позову у відповідності зі ст. 16 ЦК України, зазначити, в чому полягає порушення прав та інтересів позивача з посиланням на норми матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, надати докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Після виправлених недоліків уточнену позовну заяву з доказами потрібно було надати для суду та у відповідності до кількості учасників справи.

31.08.2022 р. на виконання вимог ухвали суду від 11.08.2022 року позивач надав уточнену позову заяву.

Між тим, в уточненій позовній заяві не зазначено, чи зареєстрована спірна квартира на теперішній час за відповідачем, чи отримала відповідач свідоцтво про право на спадщину, відповідного витягу з реєстру щодо спірної квартири не надано.

Крім цього, за змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (стаття 16 Закону України «Про власність», стаття 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункт 1 статті 17, статті 18, пункт 2 статті 17 Закону України «Про власність»). Згідно зі статтею 17 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб необхідно вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, внаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Між тим, доказів на підтвердження того, що спірне майно - квартира за адресою: АДРЕСА_1 була набута у 1998 році внаслідок спільної праці з ОСОБА_3 .

Отже, станом на 02.09.2022 року позивач викладені в ухвалі суду від 11.08.2022 недоліки усунув не в повному обсязі, а тому відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається позивачу.

Згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 185, 353-355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю, встановлення частки у праві спільної сумісної власності,- вважати неподаною і повернути позивачу.

Ухвала суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна ухвала виготовлена 02.09.2022 р.

Суддя: Осаулов А.А.