ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5268/22 Справа № 216/569/22 Суддя у 1-й інстанції - Онопченко Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Зубакової В.П.,

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.,

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2022 року, яке ухвалене суддею Онопченком Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 01 червня 2022 року -,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позовна заява мотивована тим, що позивачка ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 01.03.2003 року, який 14.07.2016 року рішенням суду було розірвано. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є відповідач. Син досяг повнолітня та навчається на першому курсі медичного факультету Дніпровського державного медичного університету, денної форми навчання, навчається за державним замовленням, термін навчання 6 років, дата вступу 01.09.2021 року.

Добровільно матеріальну допомогу відповідач не надає. ОСОБА_2 працює і має змогу надавати матеріальну допомогу синові, інших осіб, які б перебували на його утриманні, у нього немає.

Оскільки позивач навчається на денній формі, він не має змоги працевлаштуватися, однак для його повноцінного розвитку йому необхідно щомісячне матеріальне забезпечення.

У зв`язку із чим позивачка ОСОБА_1 вимушена була звернутись до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь та утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку(доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до закінчення ОСОБА_3 навчання чи до досягнення ним 23-річного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено частково.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів його доходів щомісячно на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за період його навчання на денній формі навчання у Дніпровському державному медичному університеті до закінчення навчання, починаючи стягнення з 02 лютого 2022 року, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітнього сина, на період його навчання на денній формі навчання у Дніпровському державному медичному університеті до закінчення навчання, починаючи з 02 лютого 2022 року, але не більше як до досягнення дитиною 23 років, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що твердження відповідача про те, що він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі 1/4 нічим не обґрунтоване та не підтверджено жодним доказом.

Сімейним законодавством не передбачено зменшення або припинення сплати аліментів при дистанційному навчанні, адже дистанційне навчання не припиняє навчальний процес, а тільки змінює форму його проведення.

ОСОБА_1 додає до апеляційної скарги квитанції про оплату проживання сина у гуртожитку та копію трудового договору укладеного відповідачем з підприємством, на якому, на її думку працює відповідач.

Зауважує, що відповідач інших дітей на утриманні не має, є здоровим.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачки, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Вовк М.В. зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, як необґрунтовану.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10 лютого 2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Центрально-Міського районного управління юстицію м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 98.

Згідно довідки Дніпровського державного медичного університету від 10 грудня 2021 року ОСОБА_3 є здобувачем освіти 1 курсу медичного факультету Дніпровського державного медичного університету ІV рівня акредитації, денної форми навчання, навчається за державним замовленням. Дата вступу 01.09.2021 року, термін навчання 6 років.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивачки, суд першої інстанції виходив з того, що, відповідач, визнавши позов частково, а саме, погодився про стягнення з нього 1/10 частина від його заробітку, на сьогодні не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частина від його заробітку, оскільки він офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку. У зв`язку з введенням на території України воєнного стану, повнолітній син навчається дистанційно, тому не несе витрати на проживання за місцем навчання. Крім того син навчається за державним замовленням, тому витрати на оплату навчання несе роботодавець в особі державної установи. Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, враховув те, що відповідач по стану здоров`я працездатний, інших утриманців не має. Разом з тим, будь-якого доходу відповідач на сьогодні не має. Обставин, які б звільняли відповідача взагалі від обов`язку по утриманню свого повнолітнього сина, що продовжує навчання, в суді не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої сина на період його навчання, що повністю узгоджується з приписами ч. 1 ст. 199 СК України.

Проте, з висновком суду щодо визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд першої інстанції виходив із того, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною, не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину у зв`язку з його навчанням, оскільки не працює, а також з факту дистанційного навчання за державним замовленням, при цьому, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд не встановив й не врахував обставини, що мають значення по справі.

Так, відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Забезпечення ж його утримання на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_1 (ст. 180 СК України).

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти необхідності надання ним матеріальної допомоги повнолітньому синові, проте, в розмірі 1/10 частини всіх видів його доходів щомісячно, оскільки вважає, що особи, які досягли 18 років можуть самостійно піклуватись про себе. Хоча законодавством і передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, проте, якщо вони мають таку можливість. На теперішній час відповідач не працює.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ, як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Колегія суддів зауважує, що забезпечення належного рівня життя своїй дитині є обов`язком батька, крім того, з огляду на відсутність обмежень у виборі роботи з гідним рівнем заробітної плати та працевлаштування, та те, що відповідач є працездатною особою, який може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та у зв`язку з чим потребує такої допомоги, зважаючи, на право повнолітнього сина, який продовжує навчання, на утримання від батьків, виходячи з обов`язку надання такої допомоги обома батьками, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України, та збільшує розмір аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 з 1/10 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу).

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2022 року - змінити.

Збільшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує з 1/10 до 1/4 частини щомісячно.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 31 серпня 2022 року.

Головуючий:

Судді: