№336/7923/21
пр.№2/336/1080/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі головуючої судді Галущенко Ю.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом, який в подальшому був уточнений, про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Як зазначено у позові, позивач у період 01.12.2019 р. по 01.09.2021 р. надав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , проте відповідач неналежним чином не виконували свої зобов`язання по оплаті наданих їм послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка складає 15680,46 грн.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно.

Посилаючись на те,що відповідач є споживачем послуг за адресою АДРЕСА_1 , позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у сумі 15680,46 грн. та судові витрати в сумі 2270 грн.

Ухвалою суду від 01.11.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач заперечує проти позову частково та просить відмовити в задоволені позову в частині стягнення заборгованості за гаряче водопостачання, а в частині стягнення заборгованості за опалення визнає позов. У відзиві зазначено, що позивач вже звертався з позов до відповідача про стягнення заборгованості за період з 01.11.2013 по 01.12.2019 року, судовим рішенням з урахуванням строків позовної давності, з нього було стягнуто заборгованість за період з 01.01.2017 по 01.12.2019 у сумі 23817,49 грн., яку було сплачено в добровільному порядку, однак при обчисленні заборгованості позивачем це не було враховано. Також зазначає, що заперечує проти наданого позивачем розрахунку заборгованості, адже нарахування за централізоване ГВП здійснено без урахування показань лічильника.

Позивач не скористався своїм правом на подачу відповіді на відзив, який поданий до суду відповідачем.

Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Стаття 64 ЖК України визначає, що члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з договору найму житлового приміщення.

За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Споживач згідно ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За нормами ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

За змістом статті 24 ч. 3 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг(виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг.

Договір між сторонами про надання послуг не укладався, у зв`язку із ігноруванням даної пропозиції відповідачем, проте Концерн «МТМ» надавав відповідачу як споживачу за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовився.

При цьому відповідно до позиції Верховного Суду України, яка висловлена під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.

Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правил.

Позивач у період з 01.12.2019 року по 01.09.2021 року надавав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 у житлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 15680,46 грн..

Відповідач мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 і є споживачами послуг, які надаються позивачем.

Стаття 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ст.ст.7,8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст.ст. 64,67,68 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно з п.п.18,20 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Згідно із ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.610,611 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

При цьому суд виходить з того, що квартира відповідачів підключена до мережі централізованого опалення і постачання гарячої води, безперервну роботу і обслуговування якої забезпечує позивач. Ці послуги у зазначений період надавалися і споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідач до позивача не звертався. Докази того, що у квартирі відсутнє (відключене у встановленому порядку) централізоване опалення чи гаряче водопостачання відсутні, за спожиті послуги відповідно до особового рахунку позивачем нараховувалась помісячна плата. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження факту надання послуг.

Як вбачається з наданого розрахунку за період з 01.12.2019 по 01.09.2021 загальна сума заборгованості за комунальні послуги наданих позивачем відповідачу станом на 01.04.2022 складає 25255,77 грн., однак у тому ж розрахунку зазначено, що за період з 01.12.2019 по 01.09.2021 сума заборгованості станом на 01.04.2022 складає 15680,46, що суперечить один одному. Зважаючи на зазначене, суд бере до уваги нараховану заборгованість без урахування сальдо, з якої станом на 01.04.2022 за централізоване опалення наявна заборгованість у розмірі 10197,89 грн., яка визнана відповідачем та підлягає стягненню.

Разом з тим, суд дослідив посилання відповідача на необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за централізоване гаряче водопостачання та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до матеріалів справи, за адресою: АДРЕСА_1 для обліку використання гарячої води встановлено лічильник типу КВ-1,5 із заводським номером 437741.

Як зазначено у позовній заяві, відповідачем не було здійснено у належний строк повірку лічильника, отже абонентам, у яких термін повірки лічильників води прострочений, нарахування за послугу з гарячої води здійснюються у відповідності до норм споживання та кількості осіб, що проживають у квартирі (з урахуванням на одну особу).

У зв`язку з тим, що не було своєчасно проведено планову державну повірку лічильника у вказаний строк в квартирі АДРЕСА_2 , показники приладу обліку вважаються недостовірними. Лічильник з лютого 2019 року знято з комерційного обліку та плата за послугу централізованого гарячого водопостачання нараховувалась за нормами (нормативами) споживання - 0,140 м3 на 1 особу на добу. Питомі норми споживання питної води у м. Запоріжжі були затверджені рішенням № 474 від 28.11.2014 р. Виконавчого комітету Запорізької міської ради та становлять 0,140 м3 на добу на 1 особу.

Нарахування позивачем за період користування відповідачем послугами позивача за спірний період здійснено без врахування показників лічильника, а за нормативами водоспоживання з розрахунку кількості осіб, що проживають у квартирі, що сторонами не заперечується.

Зазначені дії позивача суперечать як Типовому договору, укладеному між сторонами, шляхом фактичного надання послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача так і положенням діючого законодавства.

Так, відповідно до пункту 7 Типового договору, плата за надані послуги за наявності обліку води і теплової енергії справляється за їх показанням згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

За наявностi у квартирi засобiв облiку води i теплової енергiї справляння плати за нормативами (нормами) споживання не допускається, крiм випадкiв, передбачених Правилами і договором на встановлення засобiв облiку (пункт 11 Договору).

Споживач має право на: установлення квартирних засобів обліку води і теплової енергії та взяття їх на абонентський облік; періодичну повірку, обслуговування та ремонт квартирних засобів обліку, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Споживач зобов`язаний: забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку води і теплової енергії та не втручання в їх роботу; у разі встановлення виконавцем факту несанкціонованого втручання в роботу засобів обліку води і теплової енергії відшкодувати вартість робіт з проведення їх експертизи, метрологічної повірки та ремонту згідно із законодавством (пункти 16,17 Договору).

В свою чергу, Виконавець (Концерн МТМ) має право: вносити за погодженням із споживачем зміни у цей договір, що впливають на розмір плати за послуги з оформлення додаткової угоди до нього; доступу до приміщення споживача, зокрема для огляду і перевірки показань квартирних засобів обліку води і теплової енергії відповідно до законодавства; у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку води і теплової енергії звернутися до акредитованої лабораторії для проведення експертизи їх технічного стану та метрологічної повірки.

Виконавець зобов`язаний: контролювати установленi мiжповiрковi інтервали, проводити перiодичну повiрку квартирних засобiв облiку, їх обслуговування та ремонт, у тому числi демонтаж, транспортування та монтаж; забезпечувати за заявою споживача у тижневий строк на абонентський облік квартирних засобів обліку (пункти 19 Договору).

Договір є чинним на теперішній час, оскільки п. 31 Договiр вважається щороку продовженим, якщо за мiсяць до закiнчення строку його дiї однiєю iз сторiн не буде письмово заявлено про його розiрвання або необхiднiсть перегляду.

Згідно з п.4 ст.17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання». Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються КМ України.

Відносини між споживачами та виконавцями послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання регулюються «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила №630) (на момент надання послуг).

У пункті 10 Правил № 630 вказано, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання (абзац п`ятий пункту 15 Правил № 630).

Аналіз зазначених положень договору і законодавства дає підстави для висновку, що за наявності у помешканні обліку води оплата за надані послуги здійснюється згідно з показаннями такого засобу, за винятком випадку виявлення його несправності, що не підлягає усуненню.

На підставі зазначених положень, суд приходить до висновку, що не проведення періодичної повірки засобу обліку води не може прирівнюватись до несправності і не є підставою для нарахування позивачем заборгованості за нормами споживання.

Позивачем не доведено факту несанкціонованого втручання в роботу засобу обліку гарячої води, що встановлений у квартирі за місцем надання послуг з ГВП, як і його несправність, що не підлягає усуненню.

Навпаки, відповідно до паспорту засобу вимірювальної техніки, станом на 27.05.2020 року лічильник води КВ-1,5, заводський номер 437741 - відповідає вимогам нормативно-правового акту.

Відповідно до Акту прийняття на облік квартирного приладу обліку гарячої води прилад типу КВ-1,5 із заводським номером 437741 наявна пломба з відбитком держповірювача від 27.05.2020 року.

Відповідно до встановленого порядку, прилад обліку приймається на абонентський облік шляхом проведення його огляду і опломбування представником виконавця.

Разом з тим, позивачем не доведена законність зняття приладу обліку гарячої води з абонентського обліку, отже жодним нормативним актом не передбачена можливість зняття приладу обліку гарячої води з абонентського обліку у разі не проведення його повірки, що не може прирівнюватись до несправності приладу обліку і не є підставою для неврахування його показників, з огляду на те, що у подальшому при проведенні повірки не встановлено несправності зазначеного приладу обліку гарячої води.

Оскільки заборгованість за водопостачання гарячої води виникла у відповідачів у зв`язку з нарахуванням оплати за послуги згідно з діючими нормативами споживання, а не за показаннями засобу обліку гарячої води, що суперечить пунктам 7,11 Договору і пункту 10 Правил № 630, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за послугу з ГВП за період з 01.12.2019 по 01.09.2021 за нормативами споживання є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Стягнення заборгованості за цей період можливо після врахування показників обліку гарячої води і проведення перерахунку.

На підставі викладеного, враховуючи що за централізоване опалення наявна заборгованість у розмірі 10197,89 грн., а заборгованість за централізоване ГВП не підлягають стягненню без урахування показників лічильника, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.264ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з вимогами ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки задоволено 65 % позову (10197,89 грн. : 15680,46 грн. х 100%), а сплачено 2270 грн. судового збору, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 1475,50 грн. судових витрат (65 % х 2270 грн. : 100%).

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вказане узгоджується з нормами ст. 142 ЦПК України.

Враховуючи, що відповідачем подано письмову заяву про визнання позову, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, що складає 737,75 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (IBAN: НОМЕР_2 , «Філія АТ «Укрексімбанк» у м.Києві, МФО 322313, ) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 10197,89 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (р/р НОМЕР_3 МФО 320478, банк ПАТ АБ «Укргазбанк» отримувач концерн «Міські теплові мережі» ) судові витрати у розмірі 737,75 грн.

Стягнути з Державного бюджету України в особі Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Запоріжжя Запорізької області на користь позивача Концерну «Міські теплові мережі», 50% сплаченого судового збору у сумі 737,75 грн., сплачений згідно з платіжним дорученням №14848, 21.09.2021, через АБ «УкргазБанк» на рахунок UA0008515, код одержувача 37941997, отримувач платежу ГУК у Зап.обл/м.Зап. Шевчен./22030101, призначення платежу *;101; 32121458; судовий збір за позовом Концерну «Міські теплові мережі», Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Оригінал квитанції знаходиться в матеріалах цивільної справи № 336/7923/21.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України,зазначаються наступні відомості:

Позивач Концерн «Міські теплові мережі», 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський 137,

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.А. Галущенко