Справа №718/1790/22
Провадження №2/718/466/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2022 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Скорейка В.В.

секретаря судового засідання Безушко М.Д.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа: орган опіки та піклування Мамаївської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області (місце знаходження: вул.Шевченка, 156 с.Мамаївці Чернівецький район Чернівецька область) про визначення місця проживання дитини , -

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Мамаївської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, в якому просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області № 718/1147/22 від 23.06.2022 року шлюб між ними розірвано. За час перебування у шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 .

Вказує, що наприкінці травня 2022 року відповідачці ОСОБА_2 діагностували онкологічне захворювання і з того моменту вона почала менше часу приділяти сину та сімейним справам. Ініціатором розлучення була також вона.

Зазначає, що відповідачка переїхала проживати до власного будинку, однак умов для проживання дитини там немає. ОСОБА_2 часто залишала малолітнього ОСОБА_3 з бабусею, так як процес лікування проходить важко, бабуся похилого віку і не може належно допомагати у догляді за дитиною.

Посилається на те, що їхній син проживає разом із позивачем в житловому будинку по АДРЕСА_1 , який належить йому на праві власності. Дитина має власну кімнату та повністю забезпечена всім необхідним. Відповідачка хоч і має постійне місце роботи, однак її доходи незначні, що не дасть можливості створити умов для нормального розвитку дитини. Крім того ОСОБА_2 надто переймається своєю хворобою, майже не звертає увагу на потреби дитини, залишила дитину позивачу, і дуже рідко до нього навідується і не цікавиться його життям.

Відповідачка відзиву на позовну заяву не подала.

Заяви, клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.08.2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 30.08.2022.

У підготовче судове засідання 30.08.2022 сторони не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 скерував на адресу суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 скерувала до суду заяву, в якій позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком, визнала повністю та вказала, що не заперечує, щоб син залишився проживати разом із батьком та перебував на його вихованні і утриманні, оскільки таким чином будуть забезпечені найкращі інтереси дитини. Просить ухвалити рішення в підготовчому засіданні, засідання проводити без її участі.

Представник органу опіки та піклування Мамаївської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1. ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Крім того, ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін та перевіривши їх доказами, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області № 718/1147/22 від 23.06.2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Під час перебування у шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 300758 року, батьком вказаний позивач ОСОБА_1 , а матір`ю відповідачка ОСОБА_2 .

З наданого суду Акту обстеження умов проживання, складеного начальником служби у справах дітей Мамаївської сільської ради у складі комісії від 03.08.2022 року, проведено обстеження умов проживання дитини за адресою АДРЕСА_1 . При цьому встановлено, що житловий будинок складається із 3 кімнат, загальною площею 93,90 кв.м, в будинку зроблено ремонт, кімнати облаштовані відповідними меблями, в наявності є побутова техніка, опалення газове, водопостачання криничне. Умови проживання добрі. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: дитина має окрему кімнату, яка відповідно укомплектована. Забезпечена всім необхідним одягом, взуттям, продуктами харчування, засобами гігієни, іграшками тощо.

Також встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 проживає та зареєстрований власник житла ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько позивача ОСОБА_4 та мати ОСОБА_5 .

Відповідно до характеристики, виданої виконкомом Мамаївської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, позивач ОСОБА_1 за характером спокійний, врівноважений, завжди оптимістично налаштований, старанний, охоче йде на спілкування, має багато друзів, з сусідами дружелюбний. Користується авторитетом серед жителів громади, член виконавчого комітету Мамаївської сільської ради, бере активну участь у житті громади. Будь-яких скарг та зауважень не надходило.

Рішенням виконавчого комітету Мамаївської сільської ради № 195/7 від 05.08.2022 року затверджено Висновок органу опіки та піклування Мамаївської сільської ради про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 біля батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності встановлено, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 , загальною площею 180.5 кв.м. В приватній власності ОСОБА_1 також перебуває земельна ділянка, площею 0,2228 га, призначена для будівництва і обслуговування цього житлового будинку.

З копії свідоцтва про державну реєстрацію ФОП та копії податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця від 01.02.2022 року слідує, що позивач займається підприємницькою діяльністю з 2006 року та отримує систематичний стабільний дохід.

Відповідно до копій медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричного огляду 2 Серія ААН № 467866 від 09.08.2022 року та сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду 2 Серія РРТ № 958996 від 09.08.2022 року, які видані «Кіцманською багатопрофільною лікарнею інтенсивного лікування» слідує, що ОСОБА_2 не перебуває на спеціальних обліках у наркологічному диспансері та на диспансерному обліку у лікаря психіатра.

Норми права, які застосував суд.

Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За нормами ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Зі змісту пункту 1 статті 9 Конвенції вбачається, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення частини 1 статті 3, статті 9 Конвенції про права дитини, частини 2, 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11«Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що у випадку, коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди проте, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами те, що після того, як сторони почали проживати окремо, дитина залишилась проживати та на даний час проживає із батьком та ним створені всі умови для проживання та виховання сина, батько здійснює опіку над дитиною, доглядає її, та піклується про її стан здоров`я, духовний та моральний розвиток.

Дану обставину також і підтверджує служба у справах дітей, якою було надано висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.

Таким чином, аналізуючи в сукупності достовірно встановлені судом докази, враховуючи характеристики обох батьків, прихильність дитини до батьків, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, а також те, що відповідачка ОСОБА_2 не заперечує проти визначення місця проживання дитини з батьком, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позову про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 .

На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 160 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81-82, 200, 206, 211, 247, 263-265, 267-268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Мамаївської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_1 .

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 .

Третя особа: орган опіки та піклування Мамаївської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, місце знаходження вул.Шевченка,156 с.Мамаївці Чернівецький район Чернівецька область, ЄДРПУО 04417518.

Суддя Василь Скорейко