УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі головуючого судді Гордійчук І.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2022 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Авдєєнка В.В., звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду, в якій просить зупинити дію розпорядження Кременецького міського голови № 192-ос від 12 серпня 2022 року та рішення Кременецької міської ради № 3920 від 11 серпня 2022 року, а також встановити заборону Кременецькому міському голові вчиняти будь-які дії на виконання рішення Кременецької міської ради № 3990 від 11 серпня 2022 року до вирішення по суті позову ОСОБА_1 до Кременецького міського голови та Кременецької міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження Кременецького міського голови № 192-ос від 12 серпня 2022 року та рішення Кременецької міської ради № 3920 від 11 серпня 2022 року.

Заяву обґрунтовує тим, що 12 серпня 2022 року міським головою Кременецької міської ради прийнято розпорядження №192-ос, у відповідності до якого передбачено зокрема звільнити ОСОБА_1 з посади директора КНП «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України з першого робочого дня після закінчення тимчасової непрацездатності. При цьому, здійснюється посилання, як на підставу прийняття вказаного розпорядження, на рішення Кременецької міської ради №3920 від 11 серпня 2022 року «Про дострокове розірвання контракту з директором комунального некомерційного підприємства «Кременецька опорна лікарня» Кременецької міської ради. Зазначає, що розпорядження міського голови №192-ос від 12 серпня 2022 року не виконано станом на 22 серпня 2022 року, оскільки ОСОБА_1 є тимчасово непрацездатним з 11 серпня 2022 року, внаслідок захворювання на ГРВІ та подальшим виявленням в нього коронавірусної інфекції. Вказує, що звільнення ОСОБА_1 є безпосередньою помстою Кременецького міського голови, за його товаришів та за викриття позивачем Кременецького міського голови у вчиненні можливих корупційних діянь.

Внаслідок виконання розпорядження Кременецького міського голови №192-ос від 12 серпня 2022 року та рішення Кременецької міської ради №3920 від 11 серпня 2022 року настануть істотні негативні наслідки для ОСОБА_1 , ефективний захист та поновлення оспорюваних прав за захистом яких він має намір звернутися до суду, буде істотно ускладнений, у разі задоволення позову у роботодавця виникне обов`язок відшкодувати ОСОБА_1 втрачений заробіток за час вимушеного прогулу, що також істотним чином вплине на фінансове становище роботодавця, а тому вважає за необхідне клопотати перед судом про забезпечення позову до вирішення по суті позову ОСОБА_1 до Кременецької міської ради та Кременецького міського голови про визнання протиправними та скасування розпорядження Кременецького міського голови №192-ос від 12 серпня 2022 року та рішення Кременецької міської ради №3920 від 11 серпня 2022 року.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду, дійшов наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Положеннями ч. 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема: забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

Такі ж висновки містяться у постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 761/39266/17 (провадження № 61-36887ск18).

Як роз`яснено у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Натомість запропоновані заходи забезпечення фактично є прямим втручанням в діяльність органу місцевого самоврядування та очевидно не співмірні заявленим позовним вимогам.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для забезпечення позову у спосіб, про який просив заявник. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.О. Гордійчук