Справа № 204/7036/15-ц
Провадження № 2-п/204/9/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.,

при секретарі Максименко Я.О.,

за участю представника відповідача адвоката Нагорного Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Нагорного Богдана Володимировича про перегляд заочного рішення, ухваленого у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2022 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Нагорного Богдана Володимировича про перегляд заочного рішення, ухваленого у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що 23.05.2016 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 204/7036/15-ц задоволено позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 10.10.2006 року у розмірі 23187, 01 доларів США, з яких: 6654, 91 доларів США заборгованість за кредитом, 36753, 64 доларів США заборгованість за процентами. Рішення було отримано представником відповідача 17 січня 2022 року.

Заявник не з`явився в судове засідання, на якому було ухвалено спірне рішення та не повідомив про причини своєї неявки, виходячи з того, що він не знав про існування судового процесу та не був належним чином повідомлений про дату проведення судового засідання. Відповідач не повідомлявся про існування відкритого судового провадження, а також про час та місце судового засідання.

Судом було встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору від 10.10.2006 року відповідач по справі отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3000 долл. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач звертає увагу суду, що позовна давність, яка встановлена тривалістю 3 роки для позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо стягнення заборгованості за кредитною заборгованістю за договором від 10.10.2006 року сплила у 2009 році.

Договір про збільшення позовної давності між відповідачем та банком не укладався узгодженням між сторонами збільшеного строку позовної давності не здійснювалося. За відсутності зазначеного, вважати, що відбулася домовленість між сторонами про зміну тривалості позовної давності, підстав немає, що узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-16цс15.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору.

Отже, у зв`язку з тим, що відповідач не приймав участі у розгляді справи № 204/7036/15-ц він не мав можливості звернутися до суду з заявою про застосування строків позовної давності.

Крім того, під час розгляду справи судом не встановлено строк дії кредитного договору.

Після закінчення строку дії кредитного договору проценти та пеня не нараховуються, що не було враховано судом. Відповідач був позбавлений можливості надати суду докази та навести заперечення проти позовних вимог позивача.

Заявник вважає, що так як розгляд справи відбувався за його відсутності, суд не міг об`єктивно розглянути справу і винести законне рішення, у зв`язку з чим просив суд скасувати заочне рішення та переглянути його.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні заву підтримав в повному обсязі, просив суд її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належно повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, вивчивши подану заяву та додані до неї документи, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та(або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тобто заочне рішення підлягає скасуванню за наявності одночасно двох умов: 1) якщо судом буде встановлено, що відповідач, тобто заявник, не з`явився у судове засідання та(або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; 2) докази, на які посилається відповідач (заявник у цьому провадженні) мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Розглядаючи першу умову для скасування заочного рішення судом встановлено, що відповідачу направлялися судові повістки за місцем його реєстрації, яка була підтверджена відповідним органом реєстрації (арк.с.29), за адресою: АДРЕСА_1 , однак, останній в судові засідання не з`явився, будь яких заяв, заперечень по суті позову, суду не подав (арк.с.31,33,33А,39,44,46,47,50,51).

Таким чином, відповідно до ст.ст.128, 129, 130, 131 ЦПК України, судові повістки вважаються врученими, а сторона повідомленою.

Розглядаючи другу умову для скасування заочного рішення, суд виходить з того, що відповідач фактично вдається до заперечення частини позовних вимог та оцінки рішення суду, заявником не надано доказів, які могли б істотно вплинути на вирішення спору, і які не були надані суду з причини відсутності сторони в судовому засіданні.

За таких обставин, судом встановлено, що передбачені законом підстави для перегляду заочного рішення відсутні, а заява про перегляд заочного рішення є необґрунтованою.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в параграфі 33 рішення у справі «Домбо Бехеєр Б.В. проти Нідерландів» заява №14448/88), параграфі 38 рішення у справі «Анкерль проти Швейцарії» (заява № 17748/91), принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до параграфу 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03), принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Зважаючи на посилання сторони відповідача суд зазначає, що розгляд справи за відсутності учасника справи, який згідно з положеннями національного законодавства вважається повідомленим, не може розцінюватись як порушення принципу рівності сторін.

Згідно з параграфом 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (заява №28342/95, п. 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу «res judicata», тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява представника відповідача про перегляд заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2016 року задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.286-288 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Нагорного Богдана Володимировича про перегляд заочного рішення, ухваленого у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ю. Мащук