Справа № 301/476/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"30" серпня 2022 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., з участю представника позивачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_2 звернулася в Іршавський районний суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 30 серпня 2008 року. Під час шлюбу сторони придбали житловий будинок в АДРЕСА_1 . Згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу 13.03.2009 року, власником будинку зазначений відповідач ОСОБА_3 .
В період з 2012 року по 2014 рік позивачка разом з відповідачем за спільні кошті провели реконструкцію житлового будинку та господарської будівлі «хлів». Загальна площа будинку збільшилась і на даний час становить 194.9 м.кв., житлова площа - 75.2 м.кв.
Реконструкція будинку офіційно закінчена і здана в експлуатацію, про що свідчить Декларація про готовність об`єкта до експлуатації.
Як Договір купівлі продажу будинку, так і реконструкцію всього будинку зареєстровано на відповідача ОСОБА_3 .
Під час шлюбу у сторін народилось троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак сім`я сторін розпалася, рішенням Іршавського райсуду від 11 грудня 2019 року шлюб було розірвано. Діти залишились на вихованні позивачки, яка разом з дітьми залишила будинок в АДРЕСА_1 та переїхала проживати в будинок батьків в АДРЕСА_2 .
Керуючись ст. 355 ч.1, 357 ч.1, 368 ч.3 ЦК України та ст. 60 СК України, просила визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах по 1/2 частці на житловий будинок та прибудинкові будівлі, розміщені в АДРЕСА_1 .
Ухвалою Іршавського райсуду від 02.03.2020 року відкрито провадження у справі та справу призначено на підготовче засідання в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Іршавського райсуду від 12.05.2020 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду на 03.06.2020 року.
Ухвалою Іршавського райсуду від 03.06.2020 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №301/1098/20 за позовом ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_8 , до виконавчого комітету Брідської сільської ради, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Іршавського районного нотаріального округу: Гецко Алла Іванівна, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Брідської сільської ради №19 від 27 лютого 2009 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02 березня 2009 року та визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку від 13 березня 2009 року.
Ухвалою Іршавського районного суду від 05.07.2022 року провадження у справі було відновлено та справу призначено до розгляду.
Відзиву на позов відповідач не подав.
У судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з`явилася, про розгляд справи була належним чином повідомлена, причини неявки до суду не повідомила.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив, поважність неявки не підтвердив, відзиву на позов не подав (а.с.103).
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, виходячи з таких підстав.
Шлюб між сторонами був зареєстрований 30 серпня 2008 року. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 30.08.2008 року (а.с.10).
Згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу 13.03.2009 року, відповідач ОСОБА_3 придбав у власність житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).
Відповідно до п.11 Договору, купівля будинку проведена за згодою дружини покупця ОСОБА_2 .
Вказаний Договір купівлі-продажу зареєстрований в державному реєстрі правочинів 13.03.2009 року (а.с.12).
Право власності за будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.13,14).
Згідно Декларації, 12.11.2019 року проведено технічне обстеження нерухомого майна та встановлено можливість надійної експлуатації.
Згідно Звіту про оцінку майна від 06.02.2020 року, ринкова вартість нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 , становить 939 394 грн. (а.с.21-28).
Шлюб між сторонами розірвано рішенням Іршавського районного суду від 16.09.2021 року, що набрало законної сили 19.10.2021 року (а.с. 23-24).
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними.
За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.
Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
По справі встановлено, що 13.03.2009 року, тобто під час шлюбу з позивачкою, відповідач ОСОБА_3 набув право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , в якому протягом 2012-2014 років була проведена реконструкція, після чого будинок прийнятий в експлуатацію.
Належність вказаного майна до особистої приватної власності відповідача ОСОБА_3 не доведено, презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно, за якою частки подружжя є рівними, не спростована. Позивачка є співвласником будинку, оскільки вона перебувала у спільній сумісній власності колишнього подружжя.
Якщо майно придбано під час шлюбу, реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.
За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав вимогу про стягнення судових витрат на вказану суму.
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
На підтвердження розміру судових витрат позивачка подала до суду квитанцію про сплату судового збору на суму 6303 грн. (а.с.2), квитанцію до прибуткового касового ордеру від 28.12.2019 року на суму 4000 грн. за виготовлення технічного паспорту (а.с.29), звіт про оцінку майна та квитанцію на розрахунок готівкою №157 за проведення незалежної оцінки нерухомого майна на суму 2000 грн. (а.с.21-28,30).
Самого технічного паспорту, за виготовлення якого було сплачено 4000 грн., позивачка до матеріалів справи не приєднала і не надала доказів, що виготовлення технічного паспорту пов`язано з розглядом даної цивільної справи.
Враховуючи наведене, відповідно до ст. 133, 139 та 141 ч. 2 п. 1 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_2 6306 грн. судового збору та 2000 грн. за проведення оцінки будинку, а всього судових витрат на загальну суму 8306 грн.
Яких-небудь заперечень щодо розміру судових витрат або клопотань про зменшення таких витрат від відповідача не надходило.
Керуючись ст. 15, 16, 355 ЦК України, ст. 60, 61, 68, 70 СК України, ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 280 ЦПК України,
р і ш и в :
Позовні вимоги задовольнити.
Визнати житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , спільною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як колишнього подружжя, в рівних частинах.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 8306 (вісім тисяч триста шість) грн. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення виготовлено 31 серпня 2022 року.
Головуюча : М. О. Пітерських