Справа № 307/3252/22
Провадження № 2-о/307/69/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2022 року м. Тячів

Тячівським районним судом Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В., при секретарі Мотринець Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тячів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 де заінтересована особа Тячівський РВ ДРАЦС Південно-західного міжрегіонального Управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, де заінтересована особа Тячівський РВ ДРАЦС Південно-західного міжрегіонального Управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України.

Свої вимоги обґрунтовує, тим що вона, яка є матір`ю ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Білолуцьк. Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до ст.. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце народження є тимчасово окупованою територією України визначеною Верховною Радою України Законом України від 15.04.2014 № 11207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»

Встановлення факту народження необхідно їй для отримання свідоцтва про народження та подальшого оформлення закордонного паспорту на дитину.

Тому просить суд встановити факт народження ОСОБА_2 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Білолуцьк. Мати дитини: ОСОБА_1 , 1991 р.н., громадянка України, батько ОСОБА_3 , 1986 р.н., громадянин України.

В судове засідання заявниця не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник заінтересованої особи - Тячівський РВ ДРАЦС Південно-західного міжрегіонального Управління юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи та надані до суду докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно зі ст. 317 ч.1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 05 травня 2022 відділом ДРАЦСу Новопсковського районного управління юстиції Міністерства юстиції луганської народної республіки ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 , в якому зазначено в графі мати ОСОБА_1 , громадянка України, в графі батько ОСОБА_3 , громадянин України.

У відповідності зі ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові, походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України; підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства Юстиції України 18 жовтня 2010 р. № 52/5 (з відповідними змінами та доповненнями) підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 8 серпня 2006 р., № 545, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи.

Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

В судовому засіданні встановлено, що надані заявницею вищевказаний документ про народження заявницею дитини, виданий відділом ДРАЦСу Новопсковського районного управління юстиції Міністерства юстиції луганської народної республіки, який перебуває на тимчасово окупованій території, тому не може бути підставою для державної реєстрації факту народження дитини.

Оцінюючи вказане свідоцтво про народження дитини, видані установою, що розташована на тимчасово окупованій території, суд виходить з того, що народження особи є юридичним фактом, що має наслідком виникнення та зміну багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 р. «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]».

Враховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки») в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини.

Відповідно до листа-роз`яснення Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 16.04.2021 року, для встановлення фактів народження та смерті вимога місцевих судів про необхідність отримання громадянами письмової відмови в органах державної реєстрації актів цивільного стану не ґрунтується на положеннях чинного законодавства, тому заявнику не потрібно звертатися до органів державної реєстрації актів цивільного стану для отримання відмови у проведенні реєстрації народження, а звертатися одразу безпосередньо до відповідного суду для встановлення факту народження.

Встановлення факту народження дитини необхідно для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини.

З урахуванням вищезазначеного, суд бере до уваги вищезазначеного свідоцтва про народження, на підставі якого судом встановлено факт народження у громадянки України ОСОБА_1 у м. Білолуцьк (на теперішній час тимчасово окупованій території) 17.04.2022 р. дитини жіночої статті, тобто ОСОБА_2 .

Згідно зі ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 317, 353, 354 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 де заінтересована особа Тячівський РВ ДРАЦС Південно-західного міжрегіонального Управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_2 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Білолуцьк.

мати дитини: ОСОБА_1 , 1991 р.н., громадянка України, місце проживання АДРЕСА_1 .

батько ОСОБА_3 , 1986 р.н., громадянин України, місце проживання АДРЕСА_1 .

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відомості про учасників справи:

Заявник ОСОБА_1 , 1991 р.н., громадянка України, місце проживання АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Тячівський РВ ДРАЦС Південно-західного міжрегіонального Управління юстиції (м. Івано-Франківськ), місцезнаходження: м. Тячів, вул.. Незалежності, 2, Закарпатської області.

Суддя: В.В.Чопик.