Справа № 341/2339/21
Провадження № 22-ц/4808/765/22
Головуючий у 1 інстанції Гаполяк Т. В.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.

суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.

секретаря Возняк В.М.

за участю апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду від 27 квітня 2022 року, ухвалене у складі судді Гаполяка Т.В. в м. Галич, у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про встановлення факту страхового випадку, стягнення страхової виплати та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі ПрАТ «СК «ВУСО») про встановлення факту страхового випадку, стягнення страхової виплати та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03 липня 2021 року між нею та відповідачем за посередництва АТ КБ «ПриватБанк» укладено Договір добровільного комплексного страхування майна «Нерухомість без огляду», відповідно до умов якого відповідач зобов`язався у межах страхової суми 250 000 грн здійснити страхові виплати у разі настання страхового випадку, передбаченого п. 6.1 договору, із застрахованим майном - будинком, розташованим по АДРЕСА_1 .

28 жовтня 2021 року вона виявила пошкодження застрахованого майна у вигляді просідання та деформації конструкцій будинку, які сталися внаслідок затоплення (підтоплення) основи будинку дощовими водами та зміни рівня ґрунтових вод під будинком. Крім того, згідно довідки Івано-Франківського обласного центру з гідрометеорології, 01 серпня 2021 року в районі застрахованого майна спостерігалися пориви південно-східного вітру до 25 м/с (сильний шторм за шкалою Бофорта), що призвело до ветхості даху та пошкодження димаря. Дані події є страховим випадком, однак на її заяву про виплату страхового відшкодування відповідач відповів відмовою.

У зв`язку з наведеним, позивачка просила визнати ознаки страхового випадку, такі як наявні за договором «Електронний поліс добровільного комплексного страхування майна та відповідальності перед третіми особами «Нерухомість без огляду» № DNH0NBR-21630IW», укладеним між нею та ПрАТ «СК «ВУСО»; стягнути з відповідача на її користь страхову виплату в розмірі 150 000 грн, моральну компенсацію в розмірі 5 000 грн та судові витрати по справі.

Рішенням Галицького районного суду від 27 квітня 2022 року в позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про визнання ознак страхового випадку, таких як наявні за договором «Електронний поліс добровільного комплексного страхування майна та відповідальності перед третіми особами «Нерухомість без огляду» № DNH0NBR-21630IW», укладеним між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО», стягнення страхової виплати в розмірі 150 000 грн та моральної компенсації в розмірі 5 000 грн відмовлено.

Додатковим рішенням від 10 травня 2022 року, ухваленим за заявою ОСОБА_1 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 458 грн та 24,58 грн комісії банку покладено на ОСОБА_1 .

Додатковим рішенням від 10 травня 2022 року, ухваленим за заявою представника відповідача адвоката Шиліна Володимира Анатолійовича, у стягненні з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» судових витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом не взято до уваги її доводи про те, що причиною страхового випадку є стихійне лихо шторм, який відбувся 01 серпня 2021 року в районі застрахованого майна, що підтверджується довідкою Івано-Франківського обласного центру з гідрометеорології від 25 листопада 2021 року, який супроводжувався опадами, а також осідання ґрунту (просідання), дії ґрунтових вод, що за Договором страхування № DNH0NBR-21630IW підпадає під визначення страхового випадку та є причиною пошкодження майна.

Також судом не враховано порушення її прав, як споживача фінансових послуг, що підтверджено листом Національного банку України від 24 грудня 2021 року, як державного регулятора у сфері фінансових послуг, до яких відноситься і страхування.

Крім того, судом не застосовано норми, які підлягали застосуванню, а саме статті 8, 9, 18, 20, 25 Закону України «Про страхування» в редакції від 07 лютого 2019 року та статті 20, 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а ті, що застосовані, застосовані неправильно.

З наведених мотивів апелянт просить рішення суду першої інстанції від 27 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача адвокат Шилін В.А. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

У засіданні апеляційного суду апелянт вимоги скарги підтримала, просила її задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

З урахуванням положень частини другої статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власницею домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 6-7).

03 липня 2021 року між позивачкою та ПрАТ «СК «ВУСО» за посередництва АТ КБ «ПриватБанк» укладено електронний Договір добровільного комплексного страхування майна та відповідальності перед третіми особами «Нерухомість без огляду» (далі Договір страхування), відповідно до якого позивачка застрахувала належне їй нерухоме майно, а саме будинок за вищевказаною адресою.

Факт укладення Договору страхування підтверджується Електронним полісом добровільного комплексного страхування майна та відповідальності перед третіми особами «Нерухомість без огляду» № DNH0NBR-21630IW (далі Поліс), який є невід`ємною частиною Договору страхування (т. 1 а.с. 4-5).

В пункті 4.3 Полісу сторонами погоджено, що згідно з умовами Договору страхування і Правил страхування, страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику, а страхувальник зобов`язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови Договору страхування і Правил страхування.

Згідно з пунктом 6.1.3 Полісу страховим випадком за цим Договором визнаються стихійні явища: бурі, урагану, шторму, смерчу, шквалу, землетрусу, повені, паводку, затоплення (підтоплення), дії ґрунтових вод, граду, зливи, снігопаду, сильних морозів, льодоходу, ожеледі, хуртовини, осідання, провалу, зсув ґрунту, тиску снігового покрову, оповзню, обвалу, каменепаду, лавини, селевих потоків згідно п. 3.3.2 Правил.

Відповідно до пункту 8.1 Полісу загальна страхова сума складає 250 000 грн.

Страхова сума в частині страхування нерухомого майна (конструкції з невід`ємними комунікаціями) - 50 000 грн (пункт 8.1.1 Полісу).

Страхова сума в частині страхування внутрішнього оздоблення нерухомості - 100 000 грн (пункт 8.1.2 Полісу).

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження, виконаного експертом Шпируном В.З., під час обстеження житлового будинку по АДРЕСА_1 виявлені дефекти та пошкодження несучих конструкцій будинку. Встановлено його невідповідність вимогам надійної і безпечної експлуатації і неможливість його безпечної експлуатації. Стан несучих конструкцій і несучих елементів аварійний (т. 1 а.с. 39-46).

28 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком, передбаченим пунктом 6.1.3 Електронного полісу добровільного комплексного страхування майна та відповідальності перед третіми особами «Нерухомість без огляду» № DNH0NBR-21630IW, на що 29 листопада 2021 року отримала лист за вих. №2193815 про відмову у виплаті страхового відшкодування (т. 1 а.с. 66-68).

Вважаючи відмову неправомірною, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в даній справі судом не встановлено порушення відповідачем майнових інтересів позивачки, пов`язаних з володінням і користуванням застрахованим майном. Зокрема, не встановлено факту страхового випадку, який мав місце після укладення Договору страхування і наслідком якого є пошкодження застрахованого майна, що є підставою для виплати відповідачем страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Положення цієї статті кореспондується з частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування», згідно з якою договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За змістом частини першої статті 990 ЦК України, частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком.

Відповідно до статті 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Аналогічні положення щодо підстав для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування містяться у статті 26 Закону України «Про страхування».

Зі змісту вищенаведених норм ЦК України та Закону України «Про страхування» слідує, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає.

Частиною четвертою статті 26 Закону України «Про страхування» передбачено право страхувальника оскаржити відмову страховика у страховій виплаті у судовому порядку.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин першої, третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що будинок по АДРЕСА_1 має пошкодження конструкції та внутрішнього оздоблення, про що свідчать додані фотознімки будинку (т. 1 а.с. 17-37), стан несучих конструктивних і ненесучих елементів аварійний, що підтверджується звітом про проведення технічного обстеження будинку, виконаним експертом ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 39-46). В пункті 4 згаданого звіту описані виявлені під час обстеження дефекти та пошкодження.

Разом з тим, відомості про те, що вказані дефекти та пошкодження є наслідком передбаченого Договором страхового випадку та виникли після укладення між сторонами Договору страхування відсутні.

Зокрема, позивачем не представлено доказів наявності причинного зв`язку між існуючими пошкодженнями та подіями природнього характеру, які їх спричинили та які за змістом Договору можна вважати страховим випадком.

Як на підставу для виплати страхового відшкодування, позивачка посилалася на факт затоплення будинку, а пізніше вказувала на штормовий вітер. Зокрема, надано довідку Івано-Франківського обласного центру з гідрометеорології від 25 листопада 2021 року № 452/997.04-18, за даними якої 01 серпня 2021 року на території с. Пукасівці спостерігалися пориви південно-східного вітру до 25 м/с (сильний шторм за шкалою Бофорта) (т. 1 а.с. 63).

У заяві на відшкодування нею, окрім іншого, було вказано на бурю, шторм, шквал, паводок, затоплення, дії ґрунтових вод, зливи, снігопаду, осідання, обвалу, зсув.

Однак, по-перше посилання на різні підстави вказує на суперечливість позиції позивача, а по-друге, сам факт існування пориву вітру в районі, де знаходиться будинок, не підтверджує, що певні чи всі пошкодження сталися внаслідок такої події. Так само, посилання на затоплення, осідання ґрунту (просідання), дії ґрунтових вод, без доведення причин такого у взаємозв`язку з часом та місцем, не може бути належним доказом настання страхового випадку.

Будь-яких інших доказів того, що вказані стихійні явища стали причиною пошкоджень будинку, матеріали справи не містять.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що в даній справі не встановлено факту настання страхового випадку, який мав місце після укладення Договору страхування і наслідком якого є пошкодження застрахованого майна, що могло б бути підставою для виплати відповідачем страхового відшкодування.

Не приймаються до уваги і доводи ОСОБА_1 про те, що судом не враховано порушення її прав, як споживача фінансових послуг, що підтверджено листом Національного банку України від 24 грудня 2021 року.

Як вбачається зі змісту зазначеного листа, порушення полягає в тому, що страховиком неналежно обґрунтовано рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Водночас, Національним банком України роз`яснено, що правомірність відмови у страховій виплаті може бути предметом цивільного позову і таким правом позивачка скористалася.

Враховуючи наведене та положення статті 375 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду від 27 квітня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 серпня 2022 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Фединяк В.Д.

Максюта І.О.