Номер провадження: 22-ц/813/7161/22
Справа № 497/2068/2021
Головуючий у першій інстанції Кравцова А. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 497/2068/2021

Номер провадження: 22-ц/813/7161/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач Комунальне некомерційне підприємство "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області про визнання пункту наказу про переведення інженера з охорони праці на неповний робочий час незаконним та його скасування, за апеляційною скаргоюКомунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області на рішення Болградського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Кравцової А.В. 13 січня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій, з урахуванням уточнень позову, остаточно просить: 1) визнати незаконним пункт Наказу №91-К від 04.10.2021р. Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області про переведення інженера з охорони праці ОСОБА_1 на 0,75 ставки на неповний робочий час; 2) поновити ОСОБА_1 на повну ставку інженера з охорони праці Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області; 3) стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області на користь ОСОБА_1 недоплачену заробітну плату в розмірі 0,25 ставки за час виконання нею посадових обов`язків у період дії пункту Наказу №91-К від 04.10.2021р. Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області про переведення інженера з охорони праці ОСОБА_1 на 0,75 ставки на неповний робочий час, з врахуванням виплаченої їй за цей час заробітної плати, та з врахуванням податків, зборів і обов`язкових платежів; 4) стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області в дохід держави судовий збір в розмірі 2 977 гривень 20 копійок.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона, як посадова особа відповідача, не надавала згоди на переведення її на 0,75 ставки і їй не було повідомлено про переведення на інші умови праці. У неї є достатній обсяг робочих обов`язків на повний робочий час і повну ставку, тому вона вважає таку зміну умови та оплати її праці безпідставними та незаконними, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду за захистом свого права (а. с. 1 3, 21 - 23).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву КНП "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області заперечує проти позову. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відзив на позов обґрунтовано тим, що КНП «Болградська ЦРЛ» є неприбутковим підприємством, засновником якого є - Болградська міська рада Одеської області, керівник якого самостійно вирішує питання щодо організаційної структури, чисельності штату та штатного розпису, тощо на підставі фінансового плану підприємства з урахуванням певних обставин. Тому, з метою забезпечення оптимізації системи надання КНП медичної допомоги та ефективності використання фінансових, матеріально-технічних та кадрових ресурсів, враховуючі незначні фактичні обсяги навантаження інженера з охорони праці, Наказом КНП «Болградська ЦРЛ» №91-К від 04.10.2021р. позивач ОСОБА_2 - інженер з охорони праці була обґрунтовано переведена на неповний робочий день. У зв`язку з чим їй обґрунтовано було зменшено оплату праці за фактично відпрацьований робочий час обсягом на 0,75 ставки.

Наказ Генерального директора КНП «Болградська ЦРЛ» №91-к від 04.08.2021 р. про внесення змін до штатного розпису та переведення інженера з охорони праці на 0,75 ставки цілком відповідає вимогам діючого законодавства України, а саме положенням ст. 15 Закону України «Про охорону праці» та Типовому положенню про службу з охорони праці, яке було затверджене Наказом №255 Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 15.11.2004 р., на підставі чого КНП «Болградська ЦРЛ» створено службу з охорони праці, яка представлена інженером з охорони праці. Наказом №86-А Генерального директора КНП «Болградська ЦРЛ» від 30.11.2021 р. введено в дію посадову інструкцію інженера з охорони праці КНП «Болградська ЦРЛ», з якою інженер з охорони праці ОСОБА_1 відмовилася ознайомлюватися, через що їй примірник цього Наказу та «Інструкції» було надіслано поштою на 5 аркушах, які вона отримала 07.12.2021 р.. Крім того, у позивачки ОСОБА_1 були змінені умови праці без порушення чинного законодавства - скоротився робочий день, і, відповідно, скоротилася оплата за неповний робочий день, пропорційно відпрацьованим годинам, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, а не переведення на іншу роботу на підставі ст. 235 КЗПП України, як вказано у позові.

Також у відзиві на позов відповідач зазначає, що позивачці було завчасно, як то передбачено чинним законодавством (ч. 3 ст. 32 КЗПП України), повідомлено про переведення її на 0,75 ставки на неповний робочий день відповідно до Наказу відповідача №86 від 30.07 2021 р., але ОСОБА_1 відмовилася поставити свій підпис про ознайомлення з цим Наказом, про що 03.08.2021 р. було складено відповідний Акт (а. с. 32 - 36).

2.3 Узагальнені доводи позивача в суді першої інстанції

У відповіді на відзив на позов ОСОБА_1 заперечує проти відзиву на позов. Просить вимоги позову задовольнити.

Відповідь на відзив на позов обґрунтовано тим, що п. п. 1.2 та 1.4 «Типового положення про службу охорони праці» визначено, що основним критерієм створення служби охорони праці є чисельність працівників підприємства, мінімум якої встановлений у 50 осіб. Проте, чисельність працівників відповідача становить - 347 осіб, що перевищує рекомендований Законом мінімум у сім разів, тому навантаження в інженера з охорони праці КНП «Болградська ЦРЛ» є достатнім для повної ставки.

Позивачка зазначає, що підставою для Наказу №86 від 30.07.2021 р. про виведення 0,25 ставки інженера з охорони праці зі штатного розкладу послужили Накази від 26.07.2021 р. за №80 «Про затвердження структури ліжкового фонду КРП «Болградська ЦРЛ» та за №81 «Про припинення діяльності неврологічного відділення КНП «Болградська ЦРЛ» шляхом приєднання до терапевтичного відділення, однак ці обидва накази були скасовані. Крім того, стверджує, що жодних змін в організації виробництва та праці не відбулося щодо її посади, оскільки не було таких змін в адміністративно-управлінському підрозділі жодним наказом, адже до господарської служби, як на її думку, посаду інженера з охорони праці віднесено помилково, проте не зазначає, яким саме нормативно-правовим актом посади в КРН «Болградська ЦРЛ» віднесені до відповідних служб та підрозділів.

Крім того, вважає, що відповідач не здійснював жодних змін в організації виробництва та праці відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п.п.10 та 31 Постанови №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», згідно яких «…зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій, тощо», та «…Згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП, в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та |за умови|, що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше, ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці» (а. с. 81 - 84).

2.4 Узагальнені доводи позивача в суді першої інстанції

У запереченнях КНП "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області заперечує проти відповіді на відзив на позов. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заперечення обґрунтовано тим, що згідно ч. 3 ст. 32 та п. 1 ст. 40 КЗпП України змінами в організації виробництва і праці, окрім ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, є також скорочення чисельності та штату працівників. Наказом відповідача №86 від 30.07.2021 р. внесені зміни до штатного розпису КНП «Болградська ЦРЛ», що є свідченням змін в організації виробництва і праці, а також запроваджено зміни істотних умов праці посади позивача при провадженні роботи за тією ж спеціальністю Наказом відповідача №91-К від 04.10.2021 р., що відповідає ст. 32 КЗпП України.

Представник відповідача звертає увагу суду на те, що прикладом низького навантаження служби з охорони праці КНП «Болградська ЦРЛ» є відомості вхідного та вихідного листування за період з 03.08.2021 р. до 04.10.2021 р., згідно якого позивачці, як посадовій особі, відповідачем передано лише один документ, що стосується охорони праці, та позивачем підготовлено лише три вихідних документи. Жодного іншого документу позивачка за цей період не оформила, а саме - не підготувала план роботи за своєю посадою, графіки обстеження відповідно до вимог п.5.1 «Типового положення роботи інженера з охорони праці». До дня надання суду заперечень 18.01.2022 р. позивачкою не підготовлено плану роботи та графіку обстежень на 2022 рік (а. с. 109 111).

2.5 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 13 січня 2021 року вищевказаний позов задоволено.

Визнано незаконним пункт Наказу №91-К від 04.10.2021р. Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області про переведення інженера з охорони праці ОСОБА_1 на 0,75 ставки на неповний робочий час.

Поновлено ОСОБА_1 на повну ставку інженера з охорони праці Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області на користь ОСОБА_1 недоплачену заробітну плату в розмірі 0,25 ставки за час виконання нею посадових обов`язків у період дії пункту Наказу №91-К від 04.10.2021 р. Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області про переведення інженера з охорони праці ОСОБА_1 на 0,75 ставки на неповний робочий час, з врахуванням виплаченої їй за цей час заробітної плати та з врахуванням податків, зборів і обов`язкових платежів.

Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області в дохід держави судовий збір в розмірі 2 977 гривень 20 копійок.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 , станом на день звернення до суду та на день ухвалення оскаржуваного судового рішення, є посадовою особою КНП «Болградська ЦРЛ» Болградської міської ради Одеської області та обіймає посаду інженера з охорони праці. Працює фактично на цій посаді з 15.08.1977 р., з того часу Підприємство кілька разів пройшло процес реорганізації, але з 04.10.2021 р. згідно Наказу роботодавця Позивачка переведена на неповний робочий час на 0,75 ставки і отримує у зв`язку з цим заробітну плату відповідно відпрацьованому часу в розмірі 0,75 ставки.

Відповідачем не було порушено вимоги чинного законодавства щодо видання Наказу №86 від 30.07.2021 р. КНП "Болградська ЦРЛ" Болградської міської ради Одеської області про зміни в частині штатного розпису стосовно посади інженера з охорони праці, яким виведено 0,25 ставки зі штатного розпису, тобто фактично обсяг роботи за цією посадою зменшено до 0,75 ставки.

Також місцевим судом встановлено, що відповідачем не було порушено вимогу чинного законодавства про сповіщення відповідачку у визначений Законом час, за два місяці до дії цього Наказу, про істотні зміни в роботі інженера з охорони праці, а саме скорочення робочого часу і, пропорційно до цього оплати праці до 0,75 ставки.

Однак, пункт Наказу №91-К від 04.10.2021 р. Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області про переведення інженера з охорони праці ОСОБА_1 на 0,75 ставки на неповний робочий час місцевий суд вважав необґрунтованим і незаконним, виходячи з наступного.

Адміністрація КНП «Болградська ЦРЛ», видаючи наказ №91-К від 04.10.2021 р., виходила з обсягу фінансування та з огляду на оптимізацію фінансових витрат, вжиття відповідних заходів щодо штатної кількості одиниць за рахунок економії виплат заробітної плати через зменшення як штатної кількості, так і посадового окладу з 1,0 ставки до 0,75 ставки.

Законодавством передбачено право власника запроваджувати зміни істотних умов праці. Проте, такі зміни допускаються за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці, про що позивачка була повідомлена не пізніше, ніж за 2 місяці до настання дії цих змін.

При розгляді даного трудового спору місцевим судом встановлено, що зміна істотних умов праці позивачки, зменшення розміру оплати праці у зв`язку зі скороченням штату до 0,75 її ставки, здійснена відповідачем фактично у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, оскільки позивачкою не оскаржуються Накази про ці зміни.

Таким чином, місцевим судом встановлено, що єдиною підставою для змін істотних умов праці є зміни в організації виробництва та праці.

Суд першої інстанції вважав, що доведення наявності змін в організації виробництва та праці покладається на власника.

Проте відповідачем, хоча й надано докази зміни в організації виробництва, але не надано доказів зміни в організації праці саме позивачки, як підстави для зміни істотних умов праці у вигляді введення неповної ставки посадового окладу, зменшення посадових функцій у порівнянні з періодом роботи на 1,0 ставки, або зменшення обсягу виконуваної роботи у порівнянні за період роботи на 1,0 ставки.

Тобто, фактично зміни істотних умов праці позивачки стосувалися лише запровадженням до неї неповної ставки посадового окладу у зв`язку з оптимізацією фінансових витрат на підприємстві, але доказів наявності взаємозв`язку між зменшенням виробництва та обсягом роботи позивача суду відповідачем не надано.

Статтею 33 КЗпП України регламентовано, що допускається «тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором», але лише за його згодою.

Частиною 4 статті 32 КЗпП України регламентовано, що в разі, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачка при ознайомленні її у встановлений строк, за 2 місяці до дії нових умов праці 0,75 ставки, не погоджувалася зі зменшеною ставкою посадового окладу, про що свідчить її відмова від підпису про ознайомлення з наказом.

Позивачка, таким чином своєї згоди на переведення на неповний робочий день не надавала. Однак, незважаючи на відсутність згоди працівника на продовження роботи в нових умовах із застосуванням пониженої ставки посадового окладу (зменшеного розміру заробітної плати), адміністрація підприємства трудові стосунки з позивачкою не припинила і фактично перевела її на новий розмір оплати праці за зменшеною ставкою посадового окладу 0,75 ставки, що суперечить ст. 32 КЗпП України.

Адже неможливість збереження колишніх умов праці в частині розміру посадового окладу та відсутність надання працівником згоди на продовження роботи в нових умовах із застосуванням пониженої ставки посадового окладу (зменшеного розміру заробітної плати), має наслідком припинення трудових відносин з працівником з підстав п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Відповідачем не надано доказів про отримання від позивачки згоди на продовження роботи в нових умовах із застосуванням пониженої ставки посадового окладу (зменшеного розміру заробітної плати), в той час, як позивачкою надано докази, що не зважаючи на її незгоду адміністрація трудових відносин з нею з підстав п. 6 ст. 36 КЗпП України не припинила і вона, будучи переведена без її згоди з 04.10.2021 року на 0,75 ставки інженера з охорони праці, продовжила працювати зі зниженою заробітною платою.

Визначальними обставинами та фактами у даному випадку є відсутність згоди працівника на продовження роботи в нових умовах із застосуванням пониженої ставки посадового окладу і примусове переведення її на понижену ставку зі збереженням попереднього обсягу функціоналу (обсягу і кількості трудових і посадових обов`язків, тривалість робочого часу тощо), оскільки суду не доведено належними і достатніми доказами факту зменшення обсягу і кількості трудових і посадових обов`язків на посаді інженера з охорони праці у порівнянні з часом до дії нових умов оплати її праці). Також відповідачем суду не надано доказів щодо змін колективного трудового договору.

Таким чином, враховуючи, що суду першої інстанції не надано доказів на підтвердження змін (зменшення) обсягу функціональних обов`язків позивачки, як важливої умови в організації праці, суд дійшов висновку, що зміна умов оплати праці Позивачки, яка продовжує працювати на зазначеній посаді, не є достатньо обґрунтованою. Тому, позовні вимоги ОСОБА_1 про відновлення її порушених прав шляхом скасування незаконного Наказу підлягають задоволенню, у зв`язку з чим підлягають задоволенню й вимоги позову щодо відновлення прав позивачки шляхом поновлення її на роботі за повною ставкою інженера з охорони праці КНП "Болградська ЦРЛ" та стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 недоплаченої заробітної плати в розмірі 0,25 ставки за час виконання нею посадових обов`язків у період дії пункту неправомірного Наказу №91-К від 04.10.2021 р. про її переведення на 0,75 ставки на неповний робочий час, з врахуванням виплаченої за цей час заробітної плати та з врахуванням податків, зборів та обов`язкових платежів (а. с. 154 161 зворотна сторона).

2.6 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційні скарзі Комунальне некомерційне підприємство "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської областіпросить скасувати рішення Болградського районного суду Одеської області від 13 січня 2021 року. Ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

2.7 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справ, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що: 1) ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції допустив помилковий висновок про недоведеність визначальних обставин справи - факту зменшення обсягу трудових і посадових обов`язків на посаді інженера з охорони праці КНП «Болградська ЦРЛ» після 04.10.2021 року у порівнянні з часом до дії нових умов оплати праці позивачки, чим порушив вимоги п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України; 2) згідно оскаржуваного рішення, місцевим судом не встановлено фактів невідповідності пункту наказу КНП «Белградська ЦРЛ» № 91-К від 04.10.2021 року актам законодавства України, а лише зроблено висновок про недостатню обґрунтованість. На думку відповідача недостатня обґрунтованість пункту наказу не є підставою для визнання його незаконним; 3) в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції було враховано ч. 3 ст. 32 Кодексу законів про працю України в розумінні положень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року, та помилково не прийнято до уваги положення п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, якими скорочення чисельності або штату працівників визначено як один з видів змін в організації виробництва і праці. З огляду на зазначене суд під час вирішення спору не застосував до спірних правовідносин норми п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 263 ЦПК України; 4) оскаржуване рішення не містить мотивованої оцінки кожного з аргументів відповідача, хоча і містить дуже розгалужене загальне тлумачення положень ст. ст. 32, 40 Кодексу законів про працю України; 5) ухвалою суду про виправлення описки від 12.05.2022 року фактично змінено зміст рішення шляхом його доповнення новим абзацом; 6) вищевказаний позов не відповідає приписам ст. 175 ЦПК України (а. с. 168 - 175).

2.8 Узагальнені доводи відповідача в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти апеляційної скарги. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Доводи та вимоги відзиву на апеляційну скаргу є відображенням доводів та вимог позову, відповіді на відзив на позов.

2.9 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.06.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області на рішення Болградського районного суду Одеської області від 13 січня 2021 року(а. с. 195 195 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.06.2022 року апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області на рішення Болградського районного суду Одеської області від 13 січня 2021 рокупризначено до розгляду (а. с. 201).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.08.2022 року визначено розгляд справи на 18.08.2022 року провести в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції адвокат Желяско В.Ю., діючий від імені Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області, підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

ОСОБА_1 у судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, проти апеляційної скарги заперечувала. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції просила залишити без змін.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які приймали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємств та громадських формувань запис про реєстрацію КНП «Болградська ЦРЛ» Болградської міської ради Одеської області внесено 30.03.2021 р., ідентифікаційний код юридичної особи 01998710, місцезнаходження 68702, Одеська область, м. Болград, вул. Ізмаїльська, буд.71, 75, керівником є - Дішлі В.В., органом управління генеральний директор, основний вид діяльності 86.10. діяльність лікарняних закладів, представником та підписантом є ОСОБА_3 (а. с. 37).

Згідно статуту КНП «Болградська ЦРЛ», затвердженого 02.02.2021 р. Болградським міським головою (далі Статут), він розроблений відповідно до Законі України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства з питань діяльності закладів охорони здоров`я», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про захист персональних даних» і є документом, що регламентує діяльність відповідача як юридичної особи, яка є юридичною особою публічного права лікарняним закладом охорони здоров`я, комунальним, некомерційним, бере участь у виконанні державних, регіональних та місцевих програм у сфері охорони здоров`я. Відповідно до Статуту, його п.7, Генеральний директор Підприємства …здійснює поточне керівництво (оперативне управління) Підприємством, діє без довіреності від імені підприємства, несе відповідальність за формування та виконання фінансового плану Підприємства, у межах своєї компетенції видає Накази, ухвалює рішення про прийняття на роботу та звільнення працівників, забезпечує укладення колективного договору, тощо, згідно п.п. 8.4. визначає штатну чисельність підприємства на власний розсуд на підставі фінансового плану з урахуванням існуючої структури стаціонарних лікарняних ліжок та необхідності створення відповідних умов для забезпечення належної доступності та якості медичної допомоги… п. 9 Сатуту зазначено, що працівники підприємства мають право брати участь в управлінні Підприємством через загальні збори та профспілки, тощо, а п. 9.5. що трудові та соціальні відносини трудового колективу з адміністрацією Підприємства регулюються колективним договором; п.п. 9.9. визначено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні ставки, схеми посадових окладів, тощо, - встановлюються колективним договором з дотриманням норм та гарантій, передбачених законодавством, Генеральною та Галузевою Угодою, мінімальна заробітна плата працівника не може бути нижчою, ніж така, що встановлена законодавством.. зміни та доповнення до Статуту вносяться за рішенням Засновника шляхом викладення Статуту в новій редакції (п.п.12.1.).

Колективний договір між КНМ «Болградська ЦРЛ» та профспілковим комітетом Первинної профспілкової організації КНП «Болградська ЦРЛ» був схвалений Конференцією Первинної профспілкової організації КНП «Болградська ЦРЛ» 30.07.2020 р. (а. с. 101 - 104), згідно якого Первинна профспілкова організація має здійснювати громадський контроль за виконанням Роботодавцем законодавства про працю (п.п.2.2.4.), брати участь у розробці проекту колективного договору на новий строк, змін та доповнень до нього…(п.п.2.2.5.), сприяти упередженню виникнення трудових конфліктів та брати участь в їх розв`язанні (п.п.2.2.6.), ініціювати консультації з роботодавцем з питань запобігання порушень трудового законодавства (п.п.2.2.7.), а сторони забезпечити умови для ефективної роботи Комісії з трудових спорів (п.п.2.3.5.), тощо.

26.07.2021 р. Наказом №80 КНП «Болградська ЦРЛ» «Про затвердження структури ліжкового фонду КРП «Болградська ЦРЛ», реорганізовано діяльність відповідача шляхом зміни структури ліжкового фонду (а. с. 85 - 86, 112 - 113).

26.07.2021 р. Наказом №81 КНП «Болградська ЦРЛ» припинено з 01.08.2021 р. діяльність неврологічного відділення КНП «Болградська ЦРЛ» на підставі Наказу №80 від 26.07.2021 р. (а. с. 114).

30.07.2021 р. Наказом №86 КНП «Болградська ЦРЛ» «Про зміну до штатного розпису КНП «Болградська ЦРЛ» з 01.08.2021 р. (а. с. 55) до штатного розпису КНП «Болградська ЦРЛ» з 01.08.2021 р. внесено зміни в частині посади інженера з охорони праці. Виведено 0,25 ставки зі штатного розпису, тобто фактично обсяг роботи за цією посадою зменшено до 0,75 ставки.

03.08.2021 р. Наказом №69-К «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 », керуючись Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 02.08.2021 р. (справа №497/1185/2020), поновлено позивачку на посаді інженера з охорони праці КНП «Болградська ЦРЛ» з 03.08.2020 р., з окладом згідно штатного розкладу і з виплатою заробітної плати за 1 місяць вимушеного прогулу (а. с. 56).

03.08.2021 р. працівниками КНП «Болградська ЦРЛ» було складено Акт про відмову позивачки ОСОБА_1 поставити свій підпис у Наказі №86 від 30.07.2021р. про ознайомлення з ним (а. с. 57).

11.08.2021 р. Наказом №49-А «Про зупинення діяльності стаціонарних ліжок у терапевтичному відділенні», були внесені зміни до організації здійснення стаціонарної медичної діяльності в межах терапевтичного відділення (а. с. 87).

04.10.2021 р. Наказом №91-К, а саме п. 5 Наказу №91-К, інженера з охорони праці ОСОБА_1 переведено на 0,75 ставки на неповний робочий час з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу з 04.10.2021 р., у зв`язку зі скороченням чисельності (штату), на підставі повідомлення від 03.08.2021 р. (а. с. 58).

Згідно копії витягу зі штатного розпису на 01.10.2021 р. КП «Болградська ЦРЛ» посада інженера з охорони праці є штатною одиницею і становить 0,75 кількості.

Між сторонами виникли трудові правовідносини щодо зміни істотних умов трудового договору.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Частиною 3 статті 32 КЗпП України регламентовано, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці, систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших, працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Адміністрація КНП «Болградська ЦРЛ», видаючи наказ №91-К від 04.10.2021 р., виходила з обсягу фінансування та з огляду на оптимізацію фінансових витрат. Керівництвом були вжиті відповідні заходи щодо штатної кількості одиниць за рахунок економії виплат заробітної плати через зменшення як штатної кількості, так і посадового окладу з 1,0 ставки до 0,75 ставки.

Законодавством передбачено право власника запроваджувати зміни істотних умов праці. Проте такі зміни допускаються за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці. Позивачка про вказані зміни була повідомлена не пізніше ніж за 2 місяці до настання дії цих змін.

При розгляді даного трудового спору судом встановлено, що зміна істотних умов праці позивачки, а саме - зменшення розміру оплати праці у зв`язку зі скороченням штату до 0,75 її ставки здійснена відповідачем фактично у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві.

Таким чином, єдиною підставою для змін істотних умов праці є зміни в організації виробництва та праці.

Доведення наявності змін в організації виробництва та праці покладається на власника.

Проте, хоча відповідачем і надано докази зміни в організації виробництва, але зміни в організації праці позивача, як підстави для зміни істотних умов праці, у вигляді введення неповної ставки посадового окладу та доказів ознайомлення позивача зі змінами умов праці новий графік неповного робочого часу, зменшення посадових функцій у порівнянні з періодом роботи на 1,0 ставки, або зменшення обсягу виконуваної роботи у порівнянні за період роботи на 1,0 ставки, є лише твердженням відповідача.

Фактично зміни істотних умов праці позивачки стосувалися лише запровадженням до неї неповної ставки посадового окладу, у зв`язку з оптимізацією фінансових витрат на підприємстві, але доказів наявності взаємозв`язку між зменшенням виробництва та обсягом роботи позивачки матеріали справи не містять.

Статтею 33 КЗпП України регламентовано, що допускається тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором», але лише за його згодою.

Частиною 4 статті 32 КЗпП України регламентовано, що в разі, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Позивачка при ознайомленні з наказом №91-К від 04.10.2021 р. про зміну істотних умов її праці, а саме щодо запровадження нового розміру посадового окладу в розмірі 0,75 ставки, не погоджувалася зі зменшеною ставкою посадового окладу, про що свідчить її відмова про ознайомлення з ним.

Таким чином, позивачка своєї згоди на переведення на неповний робочий день не надавала. Однак, незважаючи на неможливість збереження колишніх умов праці в частині розміру посадового окладу та відсутність надання працівником згоди на продовження роботи в нових умовах із застосуванням пониженої ставки посадового окладу (зменшеного розміру заробітної плати) адміністрація підприємства трудові стосунки з позивачкою не припинила і фактично перевела її на новий розмір оплати праці за зменшеною ставкою посадового окладу 0,75 ставки без згоди останьої, що суперечить ст. 32 КЗпП України.

Вбачаючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги щодо не застосування до спірних правовідносин норми п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України є неспроможними.

Так, неможливість збереження колишніх умов праці в частині розміру посадового окладу та відсутність надання працівником згоди на продовження роботи в нових умовах із застосуванням пониженої ставки посадового окладу (зменшеного розміру заробітної плати) має наслідком припинення трудових відносин з працівником з підстав п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Матеріали справи не містять доказів про отримання від позивачки згоди на продовження роботи в нових умовах із застосуванням пониженої ставки посадового окладу (зменшеного розміру заробітної плати). Між тим, апеляційний суд звертає увагу на наявність доказів про те, що не зважаючи на незгоду позивачки адміністрація трудових відносин з нею з підстав п. 6 ст. 36 КЗпП України не припинила і позивачка, будучи переведена без її згоди з 04.10.2021 року на 0,75 ставки інженера з охорони праці, продовжила працювати зі зниженою заробітною платою.

Визначальними обставинами та фактами, у даному випадку є - відсутність згоди працівника на продовження роботи в нових умовах із застосуванням пониженої ставки посадового окладу і примусове переведення її на понижену ставку зі збереженням попереднього обсягу функціоналу (обсяг і кількість трудових і посадових обов`язків, тривалість робочого часу тощо).

Апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що стороною відповідача не доведено належними і достатніми доказами факту зменшення обсягу і кількості трудових і посадових обов`язків на посаді інженера з охорони праці у порівнянні з часом до дії нових умов оплати її праці. Також матеріали справи не містять доказів щодо змін колективного трудового договору.

Неспроможними є доводи апеляційної скарги про те, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність визначальних обставин справи - факту зменшення обсягу трудових і посадових обов`язків на посаді інженера з охорони праці КНП «Болградська ЦРЛ» після 04.10.2021 року у порівнянні з часом до дії нових умов оплати праці позивачки, чим порушив вимоги п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою місцевого суду про виправлення описки від 12.05.2022 року фактично змінено зміст рішення шляхом його доповнення новим абзацом є також неспроможними, оскільки апелянтом не було оскаржено указану ухвалу про виправлення описки. Такі доводи мали б місце у разі звернення до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Болградського районного суду Одеської областівід 12.05.2022 року про виправлення описки.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської областіє недоведеною, а тому задоволенню не підлягає.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської областівідсутні.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Болградська центральна районна лікарня" Болградської міської ради Одеської області - залишити без задоволення.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 13 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 25 серпня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе