Постанова

Іменем України

01 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 135/1591/20

провадження № 61-4456св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Ладижинська міська рада Вінницької області,

особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 13 квітня 2022 року у складі колегії суддів: Сопруна В. В., Войтка Ю. Б., Стадника І. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ладижинської міської ради Вінницької області про визнання права власності на майно у порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , її дівоче прізвище було ОСОБА_1 , яке надалі змінила на ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її дід по батьковій лінії - ОСОБА_6 .

Зазначала, що Другою тростянецькою державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу № 52456473. ОСОБА_6 був власником 3/4 квартири АДРЕСА_1 . Проте, вона не може оформити спадщину на 3/4 частину квартири через відсутність правовстановлюючих документів.

З огляду на зазначене, державний нотаріус Другої тростянецької державної нотаріальної контори відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії.

Вважала, що оскільки її батько помер раніше її діда, вона має право на спадкування після смерті ОСОБА_6 .

Інші спадкоємці відсутні.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_7 просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 3/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/4 квартири АДРЕСА_1 у поряду спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Ладижин Вінницької області.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що після смерті ОСОБА_6 інших спадкоємців, крім ОСОБА_1 не має, оформити свої спадкові права після смерті діда ОСОБА_1 не може, оскільки державним нотаріусом Другої тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області Кощеєвою Г. С. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю у неї документів, що підтверджують право власності померлого ОСОБА_6 на квартиру, відтак, позовні вимоги є обґрунтованими.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 , яка не брала участі у справі, звернулася до суду з апеляційною скаргою на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 березня 2021 року.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04 березня 2022 року ОСОБА_2 поновлено строк на апеляційне оскарження судового рішення та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 березня 2021 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 квітня 2022 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 березня 2021 року закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду від 13 квітня 2022 року мотивована тим, що оскаржуваним судовим рішенням суду першої інстанції права ОСОБА_2 , яка є співвласником квартири АДРЕСА_1 , не порушувалися, а вирішувалося питання про прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті свого діда ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу Вінницького апеляційного суду від 13 квітня 2022 року скасувати на направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що ОСОБА_1 умисно не було залучено її до участі у справі та подано штучний позов.

При цьому районний суд порушив її права при відкритті провадження у справі та в процесі розгляду справи, не з`ясував кому належить 1/4 частка квартири, не залучив до участі власника цієї частки як відповідача чи третьою особою. Також судом не з`ясовано, хто здійснював утримання 3/4 частки спірної квартири після смерті ОСОБА_6 , хто здійснив поховання ОСОБА_6 , чи подано заяву у встановлений законом шестимісячний строк про прийняття спадщини.

Зазначає, що не визнає право власності ОСОБА_7 на спірну квартиру, має власний інтерес на 3/4 частки у ній, позивач пропустила шестимісячнний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , оскільки звернулася до суду через 10 років після його смерті.

При цьому вона була позбавлена можливості подати зустрічний позов про визнання права власності за набувальною давністю у порядку та на підставах, передбачених статтею 344 ЦК України, зустрічний позов про стягнення виплат на утримання 3/4 частки спірної квартири та стягнення вартості ремонту.

Підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення ОСОБА_2 вказує те, що апеляційний суд неправильно застосував до спірних правовідносин положення пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України та закрив апеляційне провадження за її апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції. Вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про закриття апеляційного провадження, оскільки рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 березня 2021 року було вирішено питання про її права, інтереси та (або) обов`язки. Посилається на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 13 травня 2019 року у справі № 905/494/18, який не був врахований апеляційним судом.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи не подали.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У травні 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2022 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

У серпні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень цивільного процесуального закону.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини третьої статті 376 ЦПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку обов`язковою підставою для скасування рішення місцевого суду, якщо суд першої інстанції прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту З частини першої статті 362 ЦПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Тлумачення наведених норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 62/12 та від 16 січня 2020 року у справі № 925/1600/16, а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13 (провадження № 61-41547сво18). Тобто зазначена правова позиція є незмінною тривалий час.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19 червня 2018 року у справі № 910/18705/17, від 03 червня 2019 року у справі № 910/6767/17, від 25 жовтня 2019 року у справі № 910/16430/14, від 05 травня 2020 року у справі № 910/9254/18 та постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61 -41547сво18).

На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , апеляційний суд вказав, що оскаржуваним рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 березня 2021 року прав та обов`язків ОСОБА_2 не вирішувалося та не порушувалося.

З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами права, які судом правильно застосовані.

Звернувшись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 , обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 березня 2021 року, посилалася на те, що судом першої інстанції вирішено питання про її права та обов`язки, оскільки у неї наявні майнові права щодо предмета спору, а саме квартири АДРЕСА_1 . При цьому вказувала, що районним судом не досліджено питання, хто здійснював утримання 3/4 частки спірної квартири, з моменту смерті попереднього власника.

Апеляційним судом під час розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 встановлено належність 3/4 частки спірної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на праві власності спадкодавцеві ОСОБА_6 .

ОСОБА_2 є співвласником спірної квартири та їй на праві власності належить 1/4 частка.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є внучкою померлого ОСОБА_6 і, відповідно, його спадкоємицею.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про те, що надані ОСОБА_2 , на підтвердження її майнових прав на спірне майно, арґументи та документи не підтверджують наявність у неї майнових прав на частку у спірній квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Спірні правовідносини стосуються питання прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті діда ОСОБА_6 , отже, доводи ОСОБА_2 про необхідність її залучення до участі у справі як відповідача чи третю особу з урахуванням того, що вона та спадкодавець ОСОБА_6 є співвласниками спірної квартири, не заслуговують на увагу, оскільки належна їй 1/4 частка у спірній квартирі не входила у предмет розгляду цієї справи. Отже, її право власності на нележне їй майно не розглядалося та не порушувалося.

З огляду на зазначене, доводи, наведені ОСОБА_2 в апеляційній та касаційній скаргах, не доведено належними та допустимими доказами.

Оскільки звернувшись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 не довела, що рішенням районного суду вирішувалося питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, відтак, суд апеляційної інстанції на підставі частини третьої статті 362 ЦПК України правильно закрив провадження.

Отже, закриваючи апеляційне провадження, апеляційний суд забезпечив повний та всебічний розгляд справи, належно дослідив усі обставини справи та встановив відсутність порушеного права ОСОБА_2 .

Посилання касаційної скарги про пропуск позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , як підставу для скасування оскаржуваного судового рішення, колегія суддів відхиляє, оскільки предметом касаційного розгляду є ухвала Вінницького апеляційного суду від 13 квітня 2022 року, якою вирішувалося процесуальне питання закриття апеляційного провадження, а суд касаційної інстанції не має повноважень надавати оцінку доводам щодо дотримання позивачем строку прийняття спадщини.

Доводи ОСОБА_2 про позбавлення її можливості подати зустрічний позов про визнання права власності за набувальною давністю, про стягнення виплат на утримання 3/4 частки спірної квартири та стягнення вартості ремонту є безпідставними, оскільки відповідно до статті 16 ЦК України вона має право звернутися до суду з окремим позовом за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність його судового рішення не впливають.

З огляду на зазначене, висновки апеляційного суду відповідають нормам процесуального права, а оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням положень статей 263-265 ЦПК України, відтак, скасуванню не підлягає.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до переоцінки судом доказів, що на підставі вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновків апеляційного суду не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції без змін.

З огляду на те, що касаційна скарга залишається без задоволення, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 13 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець І. А. Воробйова Ю. В. Черняк