справа № 691/442/22
провадження № 2/691/272/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.

з участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище Черкаської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

встановив :

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 звернулися в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі посилаються на те, що є співвласниками, частки кожного співвласника по АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 21 листопада 2011 року реєстри № 2135, № 2129, Витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №28764107, №28764005; Витягами про державну реєстрацію прав за №32251848, №32251955. Так, 23 серпня 2014 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 . Після реєстрації шлюбу, ОСОБА_5 було присвоєно прізвище ОСОБА_7 , згідно свідоцтва про шлюб № НОМЕР_1 . В даному будинку зареєстровані: співвласник будинку - ОСОБА_1 , колишня його дружина - ОСОБА_3 , син - ОСОБА_1 та дочка - ОСОБА_8 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 07 червня 2022 року № 4258, довідками про реєстрацію місця проживання особи від 05 травня 2021 року №2206, №2207. Місце проживання відповідача ОСОБА_3 було зареєстроване за дозволом співвласників, оскільки вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_1 , які від шлюбу мають двох дітей: сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 20 серпня 2021 року рішенням Городищенського районного суду Черкаської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. ОСОБА_3 в належному їм будинку АДРЕСА_2 не проживає з квітня 2021 року і по теперішній час. На даний час ОСОБА_3 фактично проживає за адресою АДРЕСА_3 . З квітня 2021 року і по даний час відповідач ОСОБА_3 у будинку по АДРЕСА_2 не проживає і особистого майна в даному будинку не має, в утриманні житла участі взагалі не приймає. Вони самостійно сплачую комунальні послуги за комунальними рахунками і на зареєстровану в будинку ОСОБА_3 та здійснюють догляд за будинком. Неодноразово зверталися в усній формі до ОСОБА_3 з проханням добровільно знятися з реєстрації у належному їм будинку. Як власники домоволодіння, мають право вимагати усунення відповідних перешкод, а тому прийняли рішення звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 просив позовні вимоги задоволити.

Позивач ОСОБА_4 , посилаючись на обставини викладені у позові, просила вимоги задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, заслухавши учасників справи, свідчення свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які посвідчили, що є родичами позивачів і знають, що відповідач ОСОБА_3 була дружиною позивача ОСОБА_1 і після розірвання шлюбу у вказаному будинку не проживає з квітня 2021 року, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1-3 ст. 12 ЦПК України, ч.1 ст. 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Також, правова позиція Європейського Суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р., у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р., у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). У статті 47 Конституції України зазначено, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Зі змісту статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник житлового будинку, квартири, згідно зі ст. 383 ЦК України, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Як встановлено судом та підтверджено наданими доказами у справі, згідно Свідоцтв про право на спадщину за законом від 21 листопада 2011 року за реєстром № 2135 та № 2129, позивачі є співвласниками, частка кожного по 1/2, житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 (а.с.12-13), що пітверджується і Витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі №28764005, №28764107 від 21 листопада 2011 року (а.с.14,16) та Витягами про державну реєстрацію прав №32251955, №32251848 від 30 листопада 2011 року (а.с.15,17). Зміна прізвища позивача ОСОБА_4 відбулася у зв`язку із реєстрацію шлюбу, свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_2 (а.с.24). Як вбачається із довідки виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкасбкої області про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 07 червня 2022 року № 4258, в будинку по АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.22). Неповнолітні ОСОБА_1 та ОСОБА_8 є дітьми позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження Серії НОМЕР_3 і Серії НОМЕР_4 (а.с.18-19). Місце реєстрації неповнолітніх ОСОБА_1 і ОСОБА_8 підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи №2206, №2207 від 05 травня 2021 року, виданих відділом «Центру надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Городищенської міської ради (а.с.20-21). Згідно рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 20 серпня 2021 року, шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 розірваний (а.с.23). За даними довідки виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 18 липня 2022 року №01-02-31/3397, яка надійшла на запит суду щодо доступу до персональних даних, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 18 липня 2022 року зареєстрована по по АДРЕСА_2 (а.с.40).

Відповідно до Постанови Верховної Ради України №807-ІХ від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», Городищенський район Черкаської області був ліквідований і включений до складу нових Черкаського району та Звенигородського району.

Пред`явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є належним способом захисту цивільних прав, що в подальшому є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, де зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.

Суд вважає, що позивачі мають право вимагати визнання відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки вона відсутня понад один рік за місцем реєстрації. Втрата права користування житловим приміщенням є підставою відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи, яка втратила право користування житловим приміщенням, оскільки зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. За наявності рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, особа підлягає зняттю з реєстрації місця проживання на підставі Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач з 2021 року не проживає у будинку позивачів, чим створює перешкоди у володінні та користуванні будинком, є неможливим отримати допомогу, яка надається для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг позивачами і не заперечує проти вирішення питання в судовому порядку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Щодо відшкодування понесених позивачами витрат, пов`язаних із розглядом справи в суді, то такі до суду не заявлені.

Позов підтверджується: копіями Свідоцтв про право на спадщину за законом від 21 листопада 2011 року за реєстром № 2135 та № 2129; копіями Витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі №28764005, №28764107 від 21 листопада 2011 року; копіями Витягів про державну реєстрацію прав №32251955, №32251848 від 30 листопада 2011 року; копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_2 ; копією довідки виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкасбкої області про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб від 07 червня 2022 року № 4258; копіями свідоцтв про народження Серії НОМЕР_3 і Серії НОМЕР_4 ; копіями довідок відділу «Центру надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Городищенської міської ради про реєстрацію місця проживання особи №2206, №2207 від 05 травня 2021 року; копією рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 20 серпня 2021 року; копією довідки виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 18 липня 2022 року №01-02-31/3397; квитанцією про сплату судового збору від 09 червня 2022 року №0.3.1; квитанцією про сплату судового збору від 09 червня 2022 року №0.9.1.

Керуючись ст.ст.47,48 Конституції України, ст.ст.16, 317, 319, 391 Цивільного Кодексу України, ст. 9 Житлового кодексу України, ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. М. Савенко