ПОСТАНОВА

Іменем України

24 серпня 2022 року м. Кропивницький

справа № 404/2327/22

провадження № 22-ц/4809/757/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Голованя А. М., Карпенка О. Л.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 травня 2022 року у складі судді Кулінки Л. Д.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

16.05.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», в якому просила стягнути 4442,17 грн, що складається із 4431,09 грн несплаченого страхового відшкодування та 11,08 грн неустойки (пені).

Позовні вимоги мотивовано тим, що 17.12.2021 між позивачем та ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «КАСКО» № 012059/4605/0000085, предметом якого є її майнові інтереси, як страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності транспортним засобом - ТОYОТА RAV-4 HYBRID, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Загальна страхова сума, відповідно до п. 8 Сертифікату добровільного страхування, становить 824 921,00 грн.

18.03.2022 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, що відповідно до п.п. 3.1.2 п. 2 Умов добровільного страхування, визнається страховим випадком.

Відповідач мав вирахувати суму передбаченої п. 9 Сертифікату добровільного страхування франшизи в розмірі 4 124,60 грн (824 921,00 - 0,5%) та виконати свої зобов`язання за Договором і здійснити виплату страхового відшкодування за страховим випадком в розмірі 4 431,09 грн., що складаються з: 8 555,70 грн (сума рахунку СТО) - 4 124,60 грн (франшиза).

Проте свої зобов`язання ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» не виконало.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 травня 2022 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення не виплаченого страхового відшкодування передано за підсудністю на розгляд Шевченківському районному суду міста Києва (місцезнаходженя: 03057, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок № 31а).

Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в позовній заяві вказана адреса місцезнаходження відповідача: АДРЕСА_1 , що знаходиться поза межами підсудності Кіровського районного суду міста Кіровограда.

Суд зазначив, що в позовній заяві позивач посилається на порушення відповідачем норм Закону України «Про захист прав споживачів».

Однак, відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування», статті 979 Цивільного кодексу України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Законом України «Про захист прав споживачів» регламентовано відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлюються права споживачів, а також визначається механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Позивач у своїй позовній заяві зазначала, що позов поданий на захист права споживача страхових послуг. При цьому позивач у своєму позові взагалі не посилається на обставини, якими вона обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», не зазначає про те, яке саме право позивача як споживача порушено у відповідності до статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд дыйшов висновку, що в даному випадку предметом спору є не якість страхових послуг, а права та обов`язки сторін згідно умов договору добровільного страхування та виконання зобов`язань за договором добровільного страхування, стягнення неустойки за несвоєчасну сплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, тому на ці правовідносини, що виникли між сторонами, не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», та враховуючи правила підсудності, встановлені статями 27, 28 ЦПК України, вказана позовна заява не підсудна Кіровському районному суду міста Кіровограда.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивач подала апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права ставить питання про скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що 17.12.2021 між позивачем та ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу «КАСКО» №012059/4605/0000085, який складається з Сертифікату та Умов добровільного страхування, строком до 17.12.2022, предметом якого є мої майнові інтереси, як страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням належним на праві власності транспортним засобом реєстраційний номер НОМЕР_1 .

18.03.2022 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, її транспортний засіб отримав механічні пошкодження, що, відповідно до пп. 3.1.2 п. 2 договору, визнається страховим випадком.

Також вказує, що з моменту укладання між нею та відповідачем договору добровільного страхування наземного транспортного засобу «КАСКО» від 17.12.2021 року №012059/4605/0000085 (строком до 17.12.2022), позивач набула всіх прав споживача страхових послуг, тому вважає, що має бути захищена судом на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що підтримує доводи апеляційної скарги.

Відповідвач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вказане судове рішення скасуванню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд відкриває провадження у справі за правилами, встановленими у статті 187 ЦПК України.

У позовній заяві позивач посилалася на частини п`яту, шосту статті 28 ЦПК України, вказуючи правила підсудності, згідно з якими вона подає позов.

Відповідно до статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються до суду за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Згідно з частиною п`ятою статті 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди (частина шоста статті 28 ЦПК України).

Звертаючись до Кіровського районного суду м. Кіровограда з цим позовом, позивач зазначила своє місце проживання і реєстрації: АДРЕСА_2 , послалась на умови укладеного між нею та ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» договору добровільного страхування щодо обов`язку сплатити страхове відшкодування, посилалась на те, що враховуючи місце виконання договору, справа територіально підсудна цьому суду.

Направивши справу для розгляду за (встановленою) підсудністю, до Шевченківського районного суду м. Києва, виходив з того, що цей спір стосується виконання сторонами договору своїх зобов`язань за договором добровільного страхування і спірні правовідносини не регулюються Законом України "Про захист прав споживачів", тому для визначення підсудності у цій справі не застосовується частина п`ята статті 28 ЦПК України, на яку також посилалася позивач.

З такими висновками суду першої інстанції не можна погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон № 1023-XII) цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 статті 1 Закону № 1023-XII).

Згідно зі статтею 1 Закону № 85/96-ВР страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону, і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування) (стаття 4 Закону № 85/96-ВР).

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» (далі Закон № 85/96-ВР), статтею 979 ЦК України договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Отже, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг. Метою страхування при укладенні договору майнового страхування є погашення за рахунок страховика ризику майнової відповідальності перед іншими особами чи ризику виникнення інших збитків у результаті страхового випадку.

Укладений між сторонами договір добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО" від 17.12.2021 спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої особи позивача.

Отже, до відносин, які регулюються нормами Закону № 1023-XII, належать і відносини, які виникають при укладенні договору страхування.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі 6-126цс14, у постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 квітня 2020 року у справі № 643/8146/18, провадження № 61-9581св19, у постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 545/2810/18, провадження № 61-3127св19.

Для визначення підсудності у цій справі підлягає застосуванню Закон № 1023-XII, отже, підсудність визначається за правилами частини п`ятої статті 28 ЦПК України.

Дотримання прав людини, зокрема права на законного і компетентного суддю, є елементом верховенства права.

Зміст права на законного і компетентного суддю, зокрема складають положення про те, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у тому суді і тим суддею, до підсудності якого вона віднесена законом. Суд сам повинен вирішувати, чи підсудна йому справа, що надійшла на його розгляд, не звертаючись до посередництва або вказівок вищого суду. Кожен суд повинен знати закони (jura novit curia).

Розгляд справи судом відповідно до правил підсудності охоплює процедурний аспект верховенства права, що не взяв до уваги суд першої інстанції, оцінивши доводи позивача.

Суд першої інстанції належним чином не мотивував свій висновок щодо підсудності справи Шевченківському районному суду м. Києва, його висновки не відповідають верховенству права як одній із основних засад цивільного судочинства, нормам цивільного процесуального закону щодо визначення територіальної підсудності справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для передання справи на розгляд до іншого суду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, тому ухвала Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 травня 2022 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 379 ЦПК України, з направленням справи до того ж суду першої інстанції для продовження її розгляду (для вирішення питання про відкриття провадження у справі).

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 травня 2022 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко