УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2022 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участі секретаря судового засідання Мазій І.В., скаржника ОСОБА_1 , представника Володимир-Волинського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Атаманчук Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Володимирі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Непомнящих О.В. щодо визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Непомнящих О.В. про розшук майна боржника від 12 липня 2021р., -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Непомнящих О.В. та скасування постанови про розшук майна боржника від 12 липня 2021р.

Свої вимоги мотивує тим, що 04 січня 2022 року він отримав зазначену постанову від 12.07.2021р., яку вважає незаконною, оскільки у лютому 2021р. він звернувся до виконавчої служби Володимир-Волинського району Волинської області та дізнався у державного виконавця, що боргу розмірі 420,40грн. відповідно до виконавчого листа за №154/3512/20 від 11.0-2.2021р. буде стягнутий з його заробітної плати, яку він отримував у Володимир-Волинському ТРЦК та СП Волинської області, адже будучі військовослужбовцем ЗСУ, він не мав можливості особисто погасити борг. Отже після спілкування з державним виконавцем він був впевнений, що сума боргу буде відрахована з його заробітної плати. Крім того, йому не було відомо, що держвиконавцем двічі накладався арешт на майно, що справа не закрита, здійснюється розшук належного йому майна, в тому числі і автомобілю марки «Фіат Пунто», 2009р., на який ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.08.2021р. в рамках кримінального провадження за №0000002 від 29.03.2021р. накладено арешт. Скаржнику будь які матеріали виконавчого провадження не направлялись. Вважає, що винесена постанова про розшук майна відноситься до дискреційних повноважень виконавця і він може застосувати такі заходи у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей.

Просить визнати неправомірними дії державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Непомнящих О.В. щодо винесення постанови про розшук майна боржника від 12 липня 2021р та скасувати постанову.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 підтримав свої вимоги з підстав викладених у скарзі та відповіді на відзив, наполягаючи на незаконності дій держвиконавця ОСОБА_2 та скасуванні оспорюваної постанови.

Державний виконавець Володимир-Волинського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Атаманчук Т.В. у судовому засіданні заперечувала проти доводів скаржника, пояснила, що 15 липня 2022р. справу передали у її провадження, з матеріалами якого вона ознайомлена, вважає, що дії держвиконавця ОСОБА_2 є законними, оскільки у виконавчому провадженні відсутні будь які документи, які свідчать про те що майно боржника на момент накладення арешту вже перебувало під арештом. Крім того, скаржник жодного документу щодо свого працевлаштування держвиконавцю не надав.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані матеріали, проаналізувавши надані докази, приходить до наступного.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, 09.03.2021р. до Володимир-Волинського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) надійшла заява Володимир-Волинського міського суду Волинської області про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №154/3512/20, виданого 11.02.2021р. Володимир-Волинським міським судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40грн., судових витрат.

10.03.2021р. державний виконавець, відповідно до ст.ст.3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №154/3512/20 виданого 11.02.2021р. Володимир-Волинським міським судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40грн., судових витрат.

В той же день, відповідно до ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» накладено арешт на майно боржника, та на кошти в межах суми стягнення 632,44грн., про що винесено відповідні ухвали.

За наданою інформацією АТ КБ «Приват Банк» було встановлено відкриті банківські рахунки боржника. З метою отримання інформації щодо номерів та стану рахунків боржника, надіслано відповідні вимоги виконавця.

Платіжну вимогу №1505 направлено до АТ КБ «ПриватБанк» . Згідно повідомлення про повернення платіжної вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», платіжні вимоги від ДВС на примусове списання коштів з діючих депозитних рахунків фізичних осіб, не можуть бути прийняті до виконання до моменту закінчення строку дії договору.

За наданими відповідями держвиконавець отримав інформацію від реєструючи органів, що боржник ніде не працює, пенсію не отримує.

В ході судового слідства встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні заяви боржника та документи, які підтверджують що боржник проходить строкову військову службу, військову службу за призивом осіб офіцерського складу, військову службу за призивом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призивом під час мобілізації, на особливий період та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, та інше, які б вказували на те, що згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу, виконавче провадження не було зупинено. Внаслідок наведених обставин держвиконавець діяв відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.6 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Пунктом 7 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають на рахунках банків, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунка платника системи електронного адміністрування податків на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунків, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунках в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частина 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст.52 закону повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 03 лютого 2021 року у справі №756/1927/16-ц.

За наданою інформацією АТ КБ «Приват Банк» було встановлено відкриті банківські рахунки боржника. З метою отримання інформації щодо номерів та стану рахунків боржника, надіслано відповідні вимоги виконавця.

Платіжну вимогу №1505 направлено до АТ КБ «ПриватБанк». Згідно повідомлення про повернення платіжної вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», платіжні вимоги від ДВС на примусове списання коштів з діючих депозитних рахунків фізичних осіб, не можуть бути прийняті до виконання до моменту закінчення строку дії договору.

За наданими відповідями держвиконавець отримав інформацію від реєструючи органів, що боржник ніде не працює, пенсію не отримує.

Частинами 2 та 3 ст.36 ЗУ «Про виконавче провадження» наголошують на тому, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Виходячи з зазначених вимог закону, та враховуючи, що станом на 12.07.2021р. з боржника ОСОБА_1 не було стягнуто кошти, державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, та виявлено транспортний засіб марки «Фіат PUNTO» 2009р., номер кузова НОМЕР_1 , державний знак НОМЕР_2 .

Належних та допустимих доказів того, що скаржник ОСОБА_1 надавав державному виконавцю Непомнящих О.В. відомості щодо свого місця роботи, арешту його майна судовою інстанцією чи будь яких інших, суду не представлено та недоведено.

Щодо посилань скаржника, що він не ознайомлювався з матеріалами виконавчого провадження, треба зазначити, що цього права він жодним чином не був позбавлений, міг звертатися до державного виконавця з цього приводу та як сторона виконавчого провадження ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Таким чином, оцінюючи наведені скаржником доводи та надані докази, в діях Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Непомнящих О.В. відсутні порушення прав скаржника, а як наслідок відсутні підстави для скасування постанови про розшук майна боржника від 12 липня 2021р., у зв,язку з чим суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.18, 34, 36,48, 52, 56, 59 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, ст.ст.259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Непомнящих О.В. щодо визнання незаконною та скасування постави державного виконавця Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Непомнящих О.В. про розшук майна боржника від 12 липня 2021р. відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено протягом п`яти днів.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ