Справа №522/7807/15-ц
Провадження №6/522/222/22
У Х В А Л А

31 серпня 2022 року Приморський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Шенцева О.П.

при секретарі Лукашкіні О.В.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

15.04.2015 року державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Зазначене подання було обґрунтоване тим, що в провадженні Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 1512/14301/2012, виданий Київським районним судом м. Одеси 28 листопада 2014 року про стягнення з Приватного підприємства «Прогрес-Риелт» Товариства з обмеженою відповідальність «Прогресбуд» на користь ОСОБА_2 грошеві кошти у сумі 631685,51 грн. Директором Приватного підприємства «Прогрес-Риелт» є ОСОБА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 23.04.2015 року подання державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, було задоволено, та тимчасово обмежено виїзд за межі України ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без вилучення паспортного документу, до виконання зобов`язань за виконавчим документом № 1512/14301/2012, виданого Київським районним судом м. Одеси.

31.05.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

У судовому засіданні заявник просив провести судове засідання згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Інші сторони у судове засідання не з`явились.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебував виконавчий лист № 1512/14301/2012, виданий Київським районним судом м. Одеси 28 листопада 2014 року про стягнення з Приватного підприємства «Прогрес-Риелт» Товариства з обмеженою відповідальність «Прогресбуд» на користь ОСОБА_2 грошеві кошти у сумі 631685,51 грн. Директором Приватного підприємства «Прогрес-Риелт» є ОСОБА_1 .

24.12.2015 року постановою державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, виконавчий лист № 1512/14301/2012, виданий Київським районним судом м. Одеси 28 листопада 2014 року був повернутий стягувачу.

Відповідно до ч.1 ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Між тим, згідно до ч.5 ст.441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасово обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну" громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п.8).

Відповідно ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років), вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Отже, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення до суду з відповідним поданням є посилання виконавця саме на наявність статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу у добровільному порядку.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження, виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року, "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)" позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Згідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» - у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Виконавчий документ, на підставі якого внесено подання про встановлення відносно ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон та на підставі якого винесено ухвалу від 23.04.2015 року Приморським районним судом м.Одеси про встановлення тимчасове обмеження виїзду за межі України, на виконанні у виконавчій службі не перебуває, і в той же час ОСОБА_1 не може виїхати за межі України, перетнути державний кордон, що порушує її конституційні права.

Згідно ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.5.ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визнаний законом або договором.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10-13, 43, 49, 60, 62, 89, 95, 128, 131, 183, 210, 223, 247, 257, 268, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у виїзді за межі України ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яке встановлено ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.04.2015 року по справі №522/7807/15-ц.

Копію ухвали направити до Адміністрації Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_2 ) - для виконання та сторонам для відома.

Ухвала суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя

31.08.2022