Провадження № 22-ц/824/8892/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

01 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі структурного підрозділу Нафтогазовидобувного управління «Чернігівнафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат і трьох процентів річних,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому вказував, що 03 квітня 2018 року о 10 год. 00 хв. по Кудрявському узвозу, 3/5 у м. Києві, з вини водія транспортного засобу Mercedes, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ПрАТ «СК «АРКС», сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб ToyotaLandCruiser 100, д.н.з. НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ПАТ «Укрнафта» за договором оренди від 09.06.2016 року.

Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу Mercedes, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «АРКС».

03.04.2018 року представник ПАТ «Укрнафта» звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду завдану третім особам.

На підставі звіту № 016/19 про оцінку вартості майнової шкоди, ПрАТ «СК «АРКС» визначено розмір страхової виплати у сумі 26 045 грн. 82 коп. та сплачено її на рахунок ПАТ «Укрнафта» двома платежами, з порушенням строків виплати.

Вказував, що платіжним дорученням № 3031 від 25.06.2018 року ПАТ «Укрнафта» перераховано на користь ТОВ «ВІП-АГ» 76 648 грн. 06 коп. в рахунок оплати ремонту автомобіля.

На підставі викладеного, просив суд стягнути з ПрАТ «СК «АРКС» 17 728 грн. 94 коп. недоплаченого страхового відшкодування, 5 072 грн. 19 коп. пені, 1 885 грн. 92 коп. інфляційних втрат, 426 грн. 64 коп. - три проценти річних, а також стягнути з ОСОБА_1 різницю між завданою матеріальною шкодою і страховою виплатою у сумі 32 873 грн. 92 коп.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Нафтогазовидобувного управління «Чернігівнафтогаз» 30 973 грн. 55 коп. матеріальної шкоди, 464 грн. 60 коп. судового збору, а всього 31 438 грн. 15 коп.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» на користь ПАТ «Укрнафта» в особі структурного підрозділу Нафтогазовидобувного управління «Чернігівнафтогаз» 875 грн. 73 коп. пені, 47 грн. 34 коп. інфляційних втрат, 100 грн. 97 коп. - три проценти річних, 15 грн. 36 коп. судового збору, а всього 1 039 грн. 40 коп. В решті вимог позову - відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням в частині відмовлених вимог, представник ПАТ «Укрнафта», подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи, просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення, яким ці позовні вимоги - задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує зокрема на те, що суд першої інстанції в своєму рішенні не правильно визначив розмір відшкодування, посилаючись на Звіт №016/19 від 01.02.2019 року та висновок судового експерта від 24.09.2019 року, без урахування Акту виконаних робіт №VAG00000763 від 07.06.2018 року, наданого позивачем на підтвердження вартості проведеного відновлювального ремонту. Вважає також, що Звіт №016/19 від 01.02.2019 року та висновок судового експерта від 24.09.2019 року є неналежними доказами по справі.

Колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що ДТП в якій пошкоджено транспортний засіб ToyotaLandCruiser 100, д.н.з. НОМЕР_2 , що перебував у експлуатації ПАТ «Укрнафта» згідно договору оренди, сталася з вини водія ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована ПрАТ «СК «АРКС», яке виплатило страхове відшкодування у виді оціненої шкоди відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахування фізичного зносу транспортного засобу, тому з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту, визначеного наявним в матеріалах справи висновком експерта, та страховою виплатою у сумі 30 973 грн. 55 коп.

Також, враховуючи порушення строків виплати страхового відшкодування, з ПАТ «Укрнафта» підлягає стягненню пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить 875 грн. 73 коп., три проценти річних - 100 грн. 97 коп. та 47 грн. 34 коп. інфляційних втрат.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до нотаріально посвідченого договору оренди автомобіля № 03.2/388-08 від 09.06.2016 року ПАТ «Укрнафта» передано в оренду транспортний засіб ToyotaLandCruiser 100, д.н.з. НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 19).

Відповідно до дорожнього листа ПАТ «Укрнафта» серії ЧТ № 051663 від 03.04.2018 року та талону замовлення ПАТ «Укрнафта» від 03.04.2018 року автомобіль ToyotaLandCruiser 100, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 03.04.2018 року виїхав з гаража в 07:30 та повернувся о 17:30 (т. 2 а.с. 93).

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 03.09.2018 року встановлено, що 03.04.2018 року о 10 год. по Кудрявському узвозу, 3/5 у м. Києві водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Mercedes, д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді на регульоване перехрестя з вул. Січових Стрільців не надала перевагу в русі автомобілю ToyotaLandCruiser 100, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі та вчинила з нім зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила п. 16.11 ПДР, та визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та закрито провадження у справі у зв`язку із закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (т. 1 а.с. 12, 13).

Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу Mercedes, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «АРКС» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн. 00 коп., франшиза - нуль, що підтверджується полісом №АК/8278555 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (т. 2 а.с. 180).

03.04.2018 року представник ПАТ «Укрнафта» звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду завдану третім особам, а саме про ДТП, що мала місце 03.04.2018 року по Кудрявському узвозу, 3/5 у м. Києві за участю застрахованого автомобіля Mercedes, д.н.з. НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 184, 185).

У акті огляду технічного стану транспортного засобу ToyotaLandCruiser 100, д.н.з. НОМЕР_2 , від 06.04.2018 року зафіксовані наявні механічні пошкодження, що спричинені внаслідок ДТП, що мала місце 03.04.2018 року (т. 2 а.с. 99).

Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_3 , № 016/19 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу ToyotaLandCruiser 100, д.н.з. НОМЕР_2 , складеного на замовлення ПрАТ «СК «АРКС», вартість відновлювального ремонту складає 57 012 грн. 37 коп., а майнова шкода з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 26 045 грн. 82 коп. (т. 2 а.с. 123-132).

Згідно висновку судової авто товарознавчої експертизи, скаредного судовим експертом Ковалем І.М.,№ 340/19 від 24.09.2019 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля ToyotaLandCruiser 100, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 26 038,82 (т.1 а.с. 114-120).

20.09.2018 року представник ПАТ «Укрнафта» звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просив виплатити вартість матеріального збитку у розмірі 76 648 грн. 06 коп. (т. 2 а.с. 144, 145).

На підтвердження своїх вимог, позивачем надано договір про надання послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, укладений між ПАТ «Укрнафта» та ТОВ «ВІП-АГ» від 31.05.2018 року (т. 2 а.с. 171, 175).

Згідно акту виконаних робіт ТОВ «ВІП-АГ» від 07.06.2018 року, за замовленням ПАТ «Укрнафта» проведені ремонтні роботи транспортного засобу ToyotaLandCruiser 100, д.н.з. НОМЕР_2 , вартість яких з урахуванням використаних запасних частин та матеріалів становить 76 648 грн. 06 коп. (т. 2 а.с. 168-170).

Платіжним дорученням № 3031 від 25.06.2018 року ПАТ «Укрнафта» перераховано на користь ТОВ «ВІП-АГ» 76 648 грн. 06 коп. в рахунок оплати ремонту автомобіля за договором від 31.05.2018 року та актом виконаних робіт від 07.06.2018 року (т. 2 а.с. 176).

Згідно страхових актів від 07.02.2019 року та 15.02.2019 року, ПрАТ «СК «АРКС» перераховано ПАТ «Укрнафта» страхове відшкодування двома платежами у розмірі 23 671 грн. 63 коп. та 2 373 грн. 55 коп. відповідно (т. 3 а.с. 121, 122).

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, а у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 33.1.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Згідно ст. 35.1. Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (п. 36.5 ст. 36 Закону України № 1961-IV ).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За обставинами даної справи судом встановлено, що страховик цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 (ПрАТ «СК «АРКС») належним чином виконав свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечивши проведення у встановленому законом порядку і у встановлений термін огляду належного позивачу транспортного засобу і оцінку шкоди, здійснив розрахунок страхового відшкодування та виплатив його.

Однак ПрАТ «СК «АРКС» сплачено страхову виплату двома платежами з порушенням строків виплати, тому з ПрАТ «СК «АРКС» підлягає стягненню пеня за порушення строків страхової виплати у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 875 грн. 73 коп., 47 грн. 34 коп. інфляційних втрат та три проценти річних у розмірі 100 грн. 97 коп.

Відповідно до частин першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17 та від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц.

Встановивши, що позивач отримав від ПрАТ «СК «АРКС» страхове відшкодування, якого не достатньо для повного відшкодування шкоди, завданої відповідачем у результаті ДТП, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, що відповідач в силу статті 1194 ЦК України зобов`язана відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди, якою є вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу і страховою виплатою, яка одержана позивачем від страховика.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності врахування під час здійснення оцінки завданої шкоди, наданого позивачем Акту виконаних робіт №VAG00000763 від 07.06.2018 року, оцінюються колегією суддів критично, позаяк вони ґрунтуються на власному тлумаченні апелянтом норм законодавства, оскільки, жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов`язок потерпілого надати акт виконаних робіт, тоді як розмір понесених збитків підтверджується висновком експертизи.

Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц.

Твердження апелянта про те, що Звіт №016/19 від 01.02.2019 року та висновок судового експерта від 24.09.2019 року є неналежними доказами по справі, натомість суд першої інстанції не врахував, наданого позивачем Акту виконаних робіт №VAG00000763 від 07.06.2018 року як доказу на підтвердження розміру завданої шкоди, також оцінюються колегією суддів критично, з огляду на таке.

Сума матеріального збитку, заподіяного потерпілій особі, повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як звіт про оцінку майна (акт оцінки майна), який за змістом має відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Згідно з пунктом 2.4 Методики, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, зумовлене передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів і агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів у зв`язку з ДТП і подальшим ремонтом. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є наслідком проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до реальних збитків.

Відповідно до підпункту 8.6.1 пункту 8.6 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації усіх типів КТЗ.

Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт "е").

Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Так, згідно із звітом №016/19 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу ToyotaLandCruiser 100, д.н.з. НОМЕР_2 , складеного на замовлення ПрАТ «СК «АРКС», вартість відновлювального ремонту складає 57 012 грн. 37 коп., а майнова шкода з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 26 045 грн. 82 коп.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неналежність Акту виконаних робіт №VAG00000763 від 07.06.2018 року як доказу на підтвердження розміру завданої шкоди, оскільки обсяг проведених робіт, використані запасні частини та матеріали не відповідають, наявному в матеріалах справи висновку експерта та звіту про оцінку вартості шкоди.

Інших належних доказів проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу внаслідок вказаної ДТП, позивачем не надано.

На підставі викладеного, колегія суддів також відхиляє доводи апелянта про те, що розмір страхового відшкодування, що підлягав сплаті страховиком становить 43 774,14 грн., оскільки вказані доводи не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм матеріального чи процесуального права, які б відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді: