У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Соколовській А.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін клопотання відповідача про припинення (закриття) провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

28.07.2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.08.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

10.11.2021 року до суду було подано відзив, а 26.11.2021 року заперечення, в яких відповідач, серед іншого, просить провадження у справі припинити (закрити), оскільки спільній дочці виповнився один рік 06.11.2021 року, тому подання позову про розірвання шлюбу 28.07.2021 року вчинене з порушенням норм сімейного права.

Дослідивши матеріали справи та заявлене клопотання суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.04.2020 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ).

Позовна заява про розірвання шлюбу була подана 28.07.2021 року, тобто до досягнення дитиною одного року.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що протягом вагітності позивачки відповідач неодноразово принижував її вербально, обмежував у наданні матеріальних засобів утримання ї самої і дитини, відмовляв у допомозі по побуту. Відповідач висловлював позивачці докори у неправильному вихованні дитини, неодноразово конфліктував на ґрунті незадовільних умов проживання родини. На пропозицію позивачки поліпшити житлові умови та змінити місце проживання на м. Бориспіль відповідач відмовився розглядати можливість переїзду, обурювався, під час конфліктів поводився агресивно, зокрема, завдавав ударів по меблях, підвищував голос.

У зв`язку з викладеним, до Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві була подана заява від 04.06.2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП (а.с. 13-14).

Втім, окрім перевірки обставин і їх документальної фіксації, заходів для припинення домашнього насильства органами Національної поліції України вжито не було. За результатами перевірки капітаном поліції Русланом Махало було складено довідку, якою констатуються обставини справи, а подружжю рекомендовано звернутись до суду (а.с. 16).

Відповідач у поданому відзиві та запереченні зазначає, що фактично заяву у поліцію написав саме представник позивачки і інформація, яку він повідомив поліції, була неправдивою, а позивачка не знає змісту цих заяв. Під час проживання він кожного місяця надавав кошти позивачці на оплату комунальних послуг, купував продукти, дитяче харчування, ліки, а також за її запитом надавав кошти, необхідні для навчання в аспірантурі. В конфліктних ситуаціях вів себе максимально стримано. Не вчиняв відносно позивачки нічого, що б свідчило про наявність у його діях ознак кримінально правопорушення, що підтверджено відповіддю Шевченківського УП від 23.11.2021 року.

У відповіді на відзив, що надійшла до суду засобами поштового зв`язку 23.11.2021 року, представник позивача вважає, що позивач правомірно звернулася до суду в порядку винятку, передбаченого ч. 2 ст. 110 СК України, так як твердження відповідача зводяться до його незгоди із правовою позицією і до намагань виправдати свою протиправну поведінку. Сам факт звернення позивача за професійною правничою допомогою з питань захисту від домашнього насильства свідчить про те, що у подружжя мають місце не звичайні побутові сварки. Підтвердженням цьому слугує переїзд її з дитиною до нового місця проживання.

Зазначає, що наразі дитиною досягнуто віку в один рік, в силу чого прямі законодавчі обмеження щодо розірвання шлюбу зникли.

Відповідно до ч. ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

При цьому, ч. 2 цієї статті визначено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом, зокрема, одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 185 ЦПК України визначено, що заява повертається у випадках, коли подана заява про розірвання шлюбу під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11, встановивши зазначені обставини, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, а якщо воно було відкрито, - припиняє провадження у справі. Ухвали такого роду не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав у зв`язку зі зміною обставин, згаданих у вказаній нормі.

Разом з тим, суд вважає, що заборона на звернення до суду за розірванням шлюбу щодо чоловіка є виправданою, щодо дружини вона представляється несправедливою. Таке правило встановлює формальний зв`язок подружжя протягом тривалого часу. За таких обставин шлюб буде існувати і у випадках, коли сімейні відносини між сторонами повністю відсутні і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам.

Слід також зазначити, що вживане в законі поняття «протиправна поведінка, що міститься ознаки злочину» у юридичному сенсі є вкрай неточним. Вирішити питання про те, містить або не містить поведінка особи ознаки злочину, може лише суд, а не позивач, що звертається до суду з позовом про розірвання шлюбу. Тому ця вказівка закону є досить умовною і розрахована на побутове, а не юридичне розуміння ситуації. Очевидно, що при зверненні до суду позивачу не потрібно надавати копію вироку, у якому дії другого з подружжя будуть визнані злочинними. Досить вказати в позові конкретні дії, що порушують спокій в сім`ї.

Такі дії при зверненні до суду стороною позивача були вказані, а, отже, з огляду на те, що положеннями ч. 2 ст. 110 СК України не визначено конкретного переліку документів, які мають бути надані на підтвердження вказаних обставин, судом було правомірно відкрито провадження у справі та підстав для його припинення стороною відповідача не обґрунтовано та не доведено.

Крім того, станом на дату розгляду справи спільній дитині подружжя виповнився один рік, при цьому між сторонами змін в їх сімейних відносинах в кращу сторону так і не відбулося.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання сторони відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 110 СК України, ст.ст. 185, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання відповідача про припинення (закриття) провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: