Справа №333/6398/21
Провадження № 2/333/937/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

представника позивача: Дерев`янко О.В.

відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, -

ВСТАНОВИВ: Позивач КОНЦЕРН «МТМ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого

16.09.2021 р. позивач Концерн «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, який обґрунтовує наступним.

У період з 01.11.2016 р. по 31.07.2021 р. позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення за адресою її проживання: АДРЕСА_1 . Відповідачі не оплатили дані послуги у встановлені законодавством строки. Станом на 16.09.2021 року заборгованість по сплаті за надані послуги складає 33 275,66 грн., тому позивач просить стягнути дану заборгованість з відповідачів, в солідарному порядку, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 2270 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених в позові.

Відповідачі в судовому засіданні визнали позовні вимоги частково, не заперечували відносно задоволення позовних вимог в межах строків позовної давності, в іншій частині заявлених вимог просили відмовити.

Суд, вислухав пояснення представника позивача та відповідачів, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи, а саме, з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, правовстановлючих документів на нерухоме майно, довідки позивача про заборгованість, розрахунку заборгованості, в заявлений позивачем період надання комунальних послуг, вбачається, що відповідачі були співвласниками житлового приміщення - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та споживачами послуг з централізованого опалення, що постачається Концерном «Міські теплові мережі» за вищевказаною адресою. Особовий рахунок споживача цих послуг № НОМЕР_1 .

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), Законом України «Про теплопостачання», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону). Власником Закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абзац сьомий частини першої статті 1 Закону). А споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий частини першої статті 1 Закону).

Відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (частина перша статті 29 Закону).

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону).

Згідно з ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачів від обов`язку оплати за надані такі послуги.

На підставі п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З розрахунку заборгованості, вбачається, що позивачем здійснено нарахування по оплаті за надані відповідачам послуги з центрального опалення в період з 01.11.2016 р. по 31.07.2021 р., оплата за дані послуги відповідачами не здійснювалась належним чином, заборгованість за цей період складає 33 275,66 грн., яка добровільно відповідачами не сплачена.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що право позивача на належну оплату наданих ним відповідачам, у вищевказаний період надання послуг з централізованого опалення порушене.

Відповідачами під час розгляду справи було заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Вирішуючи дану заявлену вимогу відповідачів, суд враховує наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Згідно з статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (дані правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)).

Позивач звернувся до суду з цим позовом 16.09.2021 р. З огляду на те, що у позивача з відповідачем є фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду по справі № 712/8916/177 від 07 липня 2020 року.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

З розрахунку заборгованості, вбачається, що оплата за надані позивачем послуги з центрального опалення, у заявлений позивачем період не здійснювалась відповідачами взагалі. Отже, перебіг позовної давності по даним позовним вимогам не переривався.

30 березня 2020 року Верховна Рада прийнялазакон № 540-IX(набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину.

З урахуванням зазначеного, застосуванню підлягає строк позовної давності, щодо платежів, які мали бути сплачені до 2 квітня 2017 року.

Дана правова позиція міститься і в постанові Запорізького апеляційного суду від 18 серпня 2022 р. по справі № 336/686/21.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просив стягнути заборгованість, яка виникла з 01.11.2016 р. по 31.07.2021 р.

Наразі в Україні продовжує діяти карантин.

З огляду на вищевказане, позивач з позовними вимогами за період з 01.11.2016 р. по 01.04.2017 р. звернувся з порушенням строку позовної давності, поважних причин пропуску даного строку позивачем не наведено. Строк позовної давності відносно позовних вимог за період з 02.04.2017 р. по 31.07.2021 р., з урахуванням дії карантину, позивачем не пропущений.

Відтак, застосування строку позовної давності, про яке просили відповідачі підлягає частковому задоволенню, а саме, даний строк звернення пропущений за період з 01.11.2016 р. по 01.04.2017 р., тому позовні вимоги про стягнення боргу за цей період не підлягають задоволенню. В іншій частині заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

З урахуванням вищенаведеного, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за вищевказані комунальні послуги, надані за період з 02.04.2017 р. по 31.07.2021 р., яка відповідно до інформації, що міститься в розрахунку заборгованості, становить 26 939,37 грн.

В силу вимог ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Встановлено, що по даній квартирі відкритий лише один особовий рахунок по оплаті послуг, відповідачі є споживачами вищевказаних послуг, наданих позивачем в дану квартиру, тому вищезазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача частково, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до суми задоволених вимог, а саме, по 918,90 грн., з кожного.

Керуючись ст. ст. 141, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, задовольнити частково.

Стягнути, в солідарному порядку, із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (), заборгованість за послуги з централізованого опалення, надані у період з 02.04.2017 р. по 31.07.2021 р., у розмірі 26 939,37 грн. (двадцять шість тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять гривень 37 копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» () судовий збір у розмірі по 918,90 грн., з кожного.

В іншій частині заявлені позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 05.09.2022 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова