Справа № 199/8960/19
(2/199/47/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

11.08.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Маляренко В.О.

позивача ОСОБА_1 , представників позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , третьої особи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_9 , яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , Новомосковська районна державна нотаріальна контора, Орган опіки та піклування Вільнянської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, правонаступником якого є Губиниська селищна рада, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, зміну черговості спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , яка діє як у своїх інтересах, так і в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулися з позовом до ОСОБА_9 , яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, зміну черговості спадкування.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що із 2000 року по 22.04.2008 рік вона проживала разом із ОСОБА_13 та в цивільному шлюбі народилося троє дітей: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їх сім`я проживала в квартирі АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності в цілому належала ОСОБА_13 .

У 2007 році ОСОБА_13 здійснив обмін квартири АДРЕСА_1 , в якій мешкала їх родина, на будинок у АДРЕСА_2 , що належав ОСОБА_11 .

Оформленням договору займався ОСОБА_13 , однак через брак часу для підготовки документів та оформлення договору міни (чи іншого договору), він надав довіреність ОСОБА_5 на продаж його квартири. У свою чергу, власниця будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_11 повинна була продати ОСОБА_13 вищезазначений будинок шляхом оформлення договору купівлі-продажу у нотаріуса. Ці домовленості було скріплено розпискою про обмін квартири у АДРЕСА_2 . При цьому ОСОБА_13 отримав доплату за обмін у розмірі 20 000 доларів США. Усі усні домовленості щодо нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу квартири та будинку ОСОБА_13 не встиг здійснити, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Фактичний обмін на момент його смерті вже було здійснено.

24.06.2008 ОСОБА_5 по довіреності від ОСОБА_13 , який та той час був померлим, здійснила продаж спірної квартири на користь ОСОБА_11 та малолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які там зареєстрували своє місце проживання та проживають і зареєстровані до цього часу.

За позовом доньки ОСОБА_13 від першого шлюбу ОСОБА_15 договір купівлі-продажу спірної квартири було визнано недійсним, а також за нею ОСОБА_16 визнано в судовому порядку право власності на 1/4 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом. При цьому, розглядаючи справу та приймаючи рішення про визнання права власності в порядку спадкування на 1/4 частини спірної квартири за ОСОБА_15 , суд не взяв до уваги, що спадкоємцями цієї квартири є не тільки малолітні діти спадкодавця: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а й дружина померлого ОСОБА_13 - ОСОБА_1 .

Так, ОСОБА_1 у позові зазначила, що у 2007 році вони разом із чоловіком та малолітніми на той час дітьми - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переїхали в будинок АДРЕСА_2 , а власниця будинку ОСОБА_11 разом із малолітньою донькою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , переїхали в квартиру АДРЕСА_1 .

05.05.2008 року був укладений договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку між продавцем ОСОБА_11 та покупцем ОСОБА_1 , яка діяла від себе особисто, а також як законний представник малолітніх дітей ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До теперішнього часу ОСОБА_1 із дітьми мешкають в будинку АДРЕСА_2 . Після укладення шлюбу з ОСОБА_20 , у них народилося іще троє дітей: ОСОБА_21 - ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_22 - ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_23 - ІНФОРМАЦІЯ_9 .. Усі шестеро дітей проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 та її чоловіком у вищевказаному будинку, про що свідчить довідка Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 16.09.2019 року №698, яка зазначає повний склад сім`ї, які зареєстровані та проживають в будинку АДРЕСА_2 .

Позивачка ОСОБА_1 у позові вказує, що за життя її цивільний чоловік ОСОБА_13 фактично розпорядився своєю власністю, здійснив обмін квартири в м. Дніпрі на будинок у селі, але не встиг оформити цей обмін документально, підписати у нотаріуса договори купівлі-продажу на квартиру та на будинок. Фактично обмін був здійснений. До цього часу ОСОБА_11 разом із донькою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкають та зареєстровані в спірній квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №128099453 від 19.06.2018 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано лише на 1/4 частину за відповідачкою ОСОБА_9 . Підставою виникнення права власності зазначено рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області №22-ц/774/9173/13 від 15.10.2013 року. Вид спільної власності зазначено - спільна часткова власність. Інших співвласників квартири на сьогоднішній день не має.

Оскільки договір купівлі-продажу спірної квартири АДРЕСА_1 від 20.06.2008 року, укладений між ОСОБА_5 (за довіреністю від імені ОСОБА_13 ) та ОСОБА_11 , яка діяла від себе особисто та за малолітню доньку ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було визнано недійсним в судовому порядку, а за позивачем по даній справі ОСОБА_15 визнано право власності на 1/4 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , та державна реєстрація права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_11 та ОСОБА_12 скасовано, позивачка ОСОБА_1 вважає, що їх спільні з ОСОБА_13 діти та вона мають право на спадкування спірної квартири.

Позивачка ОСОБА_1 вказує, що вхвалюючи рішення про визнання права власності в порядку спадкування на 1/4 частину спірної квартири за ОСОБА_15 , Апеляційний суд Дніпропетровської області не врахував те, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_13 є також і дружина померлого ОСОБА_1 , а тому визначена частка у спадкуванні є невірною.

ОСОБА_13 заповіту не залишив та на момент його смерті шлюб між ним та ОСОБА_1 не був укладений в органах РАЦС, хоча вони разом зі своїми спільними трьома дітьми проживали у будинку АДРЕСА_2 .

Рішенням Новомосковського міжрайонного суду Дніпропетровської області від 15.01.2010 року встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_10 , без шлюбу з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Також цим рішенням встановлено, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , є батьком ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка ОСОБА_1 вказує, що вона, відповідно до вимог ст.1258 ЦК України є спадкоємцем 4 черги за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_13 , та згідно з положеннями статті 1259 ЦК України має право одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування. Так, вона з померлим чоловіком проживала однією сім`єю з 2000 року, вони мали трьох спільних дітей. Позивачка не працювала, виховуючи та піклуючись малолітніми дітьми, та єдиним джерелом доходу сім`ї були доходи ОСОБА_13 .. У 2008 році чоловік тяжко захворів, ОСОБА_1 піклувалася, лікувала, надавала підтримку та допомогу в його тяжкому стані. Після його смерті саме ОСОБА_1 займалася похованням.

З посиланням на усі вищевказані обставини ОСОБА_1 просила визнати за нею та за її дітьми право власності за кожним на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 . Також ОСОБА_1 просила визнати за відповідачкою ОСОБА_9 право власності на 1/5 частину квартири в порядку спадкування після батька ОСОБА_13 .

Під час розгляду справи ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , досягла повнолітня та звернулася із самостійними вимогами про визнання за нею ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

18.12.2020 року ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уклала шлюб з ОСОБА_25 та змінила прізвище на « ОСОБА_26 » (т.2, а.с.29).

В обґрунтуванні своїх позовних вимог ОСОБА_27 зазначила, що спадщину після смерті батька прийняли: вона (на той час неповнолітня), її мати ОСОБА_1 , неповнолітні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також донька ОСОБА_13 від першого шлюбу ОСОБА_15 . При цьому її батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак мати ОСОБА_1 опікувалася батьком ОСОБА_28 під час його хвороби. Новомосковське районне СМЕ повідомило, що у ОСОБА_13 були наступні хвороби: атеросклеротичний кардіосклероз, різко виражений панкріосклероз, а також смерть настала від цирозу печінки, який супроводжувався асцитом та жовтяницею, що привело до печінкової недостатності та інтоксикації. У зв`язку з цим є підстави для того, аби мати ОСОБА_1 , хоча і є спадкоємцем 4 черги за законом, однак має спадкувати 1/5 частину квартири нарівні зі спадкоємцями 1 черги.

Представник відповідача ОСОБА_4 надала відзив на позов, у якому зазначено, що ОСОБА_29 є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки за нею на підставі рішення апеляційного суду зареєстровано право власності на 1/4 частину квартири в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . На інші 3/4 частини квартири відповідачка не претендує та не спростовує того факту, що неповнолітні діти успадкували іншу частину квартири. Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про зміну черговості спадкування, то в даній частині позову слід відмовити через пропуск строку позовної давності та у зв`язку з недоведеністю, оскільки доказів того, що ОСОБА_13 тяжко хворів та знаходився у безпорадному стані, до суду не надано.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала у повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково зазначивши, що вона з 2000 року проживала з ОСОБА_13 однією сім`єю та в цивільному шлюбі у них народилося троє дітей. У 2007 році чоловік захворів, погано себе почував, мав декілька серцевих нападів та перед смертю був у лежачому стані майже дві неділі. Згідно з довідкою СМЕ він помер від цирозу печінки. ОСОБА_1 зазначила, що вона сама займалася похованням чоловіка ОСОБА_13 та несла усі матеріальні витрати. Просила змінити черговість спадкування та визнати за нею право власності на 1/5 частин квартири після смерті цивільного чоловіка.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_6 ОСОБА_3 також позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_9 - ОСОБА_4 проти позову заперечувала та з посиланням на обставини, зазначені у відзиві на позов, просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа ОСОБА_5 позов підтримала.

Третя особа - ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася в установленому законом порядку.

Представники третіх осіб Новомосковської районної державної нотаріальної контори та Органу опіки та піклування Вільнянської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, правонаступником якого є Губиниська селищна рада, в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялася в установленому законом порядку

Вислухавши пояснення позивача, представників сторін та третю особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 із 2000 року по 22.04.2008 року проживала разом із ОСОБА_13 та в цивільному шлюбі народилося троє дітей: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їх сім`я проживала в квартирі АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності в цілому належала ОСОБА_13 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_13 помер.

Під час розгляду справи ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , досягла повнолітня та звернулася із самостійними вимогами про визнання за нею ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

18.12.2020 року ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уклала шлюб з ОСОБА_25 та змінила прізвище на « ОСОБА_26 » (т.2, а.с.29).

ОСОБА_13 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 : 1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпропетровським заводом валків 01.09.1995 року; 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.11.2007 року після смерті матері ОСОБА_30 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_12 ; 1/3 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.11.2007 року після смерті батька ОСОБА_31 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.01.2010 року, встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , 1982 року народження, з померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_13 , 1968 року народження; та встановлено, що ОСОБА_13 , 1968 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , є батьком дітей: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1. а.с. 20-22).

Статтею 1268 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини:

Частина 1 - Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частина 3 - Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частина 4 - Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Частина 5 - Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_31 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_13 , є його діти, які на час відкриття спадщини були неповнолітніми, а саме: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також спадкоємцем першої черги за законом є донька спадкодавця від першого шлюбу ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , яка прийняла спадщину згідно з ч.4 ст.1268 ЦК України.

У зв`язку з цим, спадщину прийняли спадкоємці першої черги за законом неповнолітні діти ОСОБА_13 , по 1/4 частині кожен.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2013 року визнано за ОСОБА_29 (яка є донькою від першого шлюбу ОСОБА_13 ) право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 (т.1. а.с. 23-27).

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.10.2019 року, виданими державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Крутько Л.П., за заявами ОСОБА_7 (т.1. а.с.139), ОСОБА_14 (т.1. а.с. 138), ОСОБА_1 законного представника ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (т.1. а.а.140), у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено з тих підстав, що спадкоємцями не представлений документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкову квартиру, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта від 25.02.2019 року №157457047 відомості щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за спадкодавцем відсутні.

Оскільки нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на спадкову квартиру, яка на час смерті належала спадкодавцю, тому суд, згідно з вимогами ч.4 ст.1268 ЦК України, вважає за необхідне визнати спадкоємцями першої черги за законом: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 право власності за кожним на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про зміну черговості спадкування та визнання за нею права власності за законом на 1/5 частину спадкової квартири, нарівні зі спадкоємцями першої черги, то в даній частині позову суд вважає відмовити, виходячи з наступного.

Як зазначалося вище, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.01.2010 року, встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , 1982 року народження, з померлим ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_13 , 1968 року народження.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять до часу відкриття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 , 1982 року народження, є спадкоємцем четвертої черги після ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Ч.3 ст.1268 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини, а саме: спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.10.2019 року, виданою державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Крутько Л.П., за заявою ОСОБА_1 (т.1. а.а.141), у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено з тих підстав, що згідно з матеріалами спадкової справи спадкоємцями ОСОБА_13 першої черги за законом, які прийняли спадщину, є в рівних частках діти ОСОБА_14 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що не дає можливості закликати до спадкування спадкоємця четвертої черги.

Частиною другою статті 1259 ЦК України визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення зазначених вище дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

При цьому, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Безпорадний стан повинен бути підтверджений відповідними записами в медичних документах.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що ОСОБА_13 не був особою похилого віку, а доказів неможливості ним самостійно забезпечити умови свого життя, потреби в постійному сторонньому догляді, допомоги та піклуванні, а також тривалості надання позивачем спадкодавцю допомоги матеріали справи не містять, тому відсутні правові підстави для застосування положень частини другої статті 1259 ЦК України та, відповідно, для задоволення позовних вимог.

Аналогічний висновок про підстави задоволення позову про зміну черговості одержання права на спадкування Верховний Суд зазначив у постанові від 11 грудня 2020 року у справі №373/1144/17:

«Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку:

1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо);

2) матеріальне забезпечення спадкодавця;

3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири;

4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3;

5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин (постанови Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі №521/6358/17 (провадження №61-11757св19), від 27 травня 2020 року у справі №755/8930/18 (провадження №61-14692св18) та від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження №61-35423св18)).

Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ч.1 статті 81 ЦПК України передбачено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що у ході розгляду справи позивачка ОСОБА_1 не надала до суду передбачених ст.ст. 77, 78 ЦПК України належних та допустимих доказів того, що за життя ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , через похилий вік чи тяжку хворобу або каліцтво, перебував у безпорадному стані, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зміни черговості у спадкуванні та визнання за ОСОБА_1 права власності на частину спадкового майна нарівні зі спадкоємцями першої черги.

Не можуть бути підставою для застосування положень ч.2 ст.1259 ЦК України посилання ОСОБА_1 в позові на те, що вона із померлим чоловіком - спадкодавцем ОСОБА_13 проживала однією сім`єю із 2000 року, мали трьох спільних дітей, вона не працювала, виховуючи та піклуючись за малолітніми дітьми. Єдиним джерелом доходу сім`ї були доходи чоловіка, який опікувався сім`єю. Коли він тяжко захворів, ОСОБА_1 опікувалася ним, лікувала, надавала підтримку та допомогу в його тяжкому стані, займалася похованням.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд, на основі повно та всебічно досліджених доказів, оцінивши їх належність, достатність, достовірність та логічний взаємозв`язок, прийнявши до уваги норми діючого законодавства та їх правозастосування до фактичних обставин справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності є необґрунтованими, недоведеним та таким, що не підлягає задоволенню.

Що стосується посилань представника відповідача ОСОБА_4 про застосування строку позовної давності слід зазначити наступне.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 267 ЦК України).

Отже, позовна давність є строком для пред`явлення позову безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного (інтересу).

За змістом ст. ст. 256, 261 та 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. Якщо лише буде установлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це заявила інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Така позиція узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі N369/6892/15-ц; Верховного суду від 05 червня 2019 року у справі N 750/4848/17; Верховного суду від 07 серпня 2019 року у справі N 520/9169/15-ц.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відсутність поважних причин пропущення позовної давності є підставою для відмови у позові лише за доведеності порушення прав позивача. Проте, якщо підстав вважати право позивача не вбачається, суд має відмовити у позові по суті позовних вимог.

Отже, правила про позовну давність мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Таким чином, у ході судового розгляду відповідачем не доведено порушення його прав, а тому суд вбачає підстави для відмови у позові не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв`язку з необґрунтованістю самих позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи те, що предметом розгляду даної справи є спадкування та визнання права на спадщину за спадкоємцями після ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , тому суд не надає оцінку домовленостям ОСОБА_13 та ОСОБА_32 щодо договору міни кв. АДРЕСА_1 та буд. АДРЕСА_2 , а також укладання договорів купівлі продажу вказаних об`єктів нерухомості, на що звертали увагу в ході розгляду справи та надавали пояснення з цього приводу позивачі, їх представник та третя особа ОСОБА_5 ..

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, оцінка даним правовідносинам надавалася судом та викладена в рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.10.2013 року (т.1. а.с. 23-27).

Відповідно до ст.141 ЦПК України витрати по справі суд вважає віднести на рахунок сторони, яка їх понесла.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 47, 50, 59, 60, 81 86, 141 ЦПК України, ст.ст. 16, 1223, 1258, 1259, 1261, 1264, 1268, 1269, 1278, 1297 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , яка діє також в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_9 , яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , яка також діє в інтересах малолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , Новомосковська районна державна нотаріальна контора, Орган опіки та піклування Вільнянської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, правонаступником якого є Губиниська селищна рада, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом, зміну черговості спадкування, - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В іншій частині позову, - відмовити.

Судові витрати покласти на сторону, яка їх понесла.

Позивач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_11 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Новомосковська районна державна нотаріальна контора, код ЄРПОУ 05466105, місцезнаходження: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, площа Героїв, 1.

Третя особа: Орган опіки та піклування Вільнянської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, правонаступником якого є Губиниська селищна рада, код ЄРПОУ 04338457, місцезнаходження: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт.Губиниха, вул.Шевченка, 16.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 22.08.2022 року.

Суддя