Житомирський апеляційний суд
Категорія 26 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/14409/17 за заявою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирське обласне управління акціонерне товариство «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду із даним позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про іпотечний кредит №9125905 від 23.08.2013 у розмірі 511 653 грн 52 коп.

Позовні вимоги мотивувало тим, що 23.08.2013 між ним та ОСОБА_1 було укладено договір №9125905 про іпотечний кредит, відповідно до якого останній було надано кредит в сумі 495 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19% на рік. Зазначало, що в порушення умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 22.11.2018 утворилась заборгованість у розмірі 511 653, 52 грн., яка складається з: 318 306,23 грн - загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу); 73 536, грн - загальна сума прострочених платежів по відсоткам; 33 587,13 грн - загальна сума пені за несвоєчасну сплату основних платежів за кредитом; 9 607,97 грн - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 47 065,58 грн - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу; 11 263,80 грн - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по відсоткам; 14 661,58 грн - 3%річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу; 3 625,20 грн - 3%річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04 березня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Житомирське управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №9125905 від 23.08.2013 у розмірі 511 653 грн 52 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, 02 травня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Житомирського апеляційного суду Житомирської області від 04 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 березня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Житомирське управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №9125905 від 23.08.2013 у розмірі 407 666,04 грн., з яких: 318 306,23 грн заборгованість по тілу кредиту; 12 743,65 грн - загальна сума прострочених платежів по відсоткам; 58 329,38 грн - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу та відсоткам; 18 286,78 грн загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу та відсоткам. У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року скасовано постанову Житомирського апеляційного суду від 04 червня 2019 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 04 березня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором про іпотечний кредит №9125905 від 23 серпня 2013 року у розмірі 379 588, 94 грн та 5 693,16 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

28 липня 2022 року АТ «Державний ощадний банк України» подало заяву про перегляд постанови Житомирського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року за виключними обставинами, у якій просить ухвалити нове судове рішення, яким позов АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Житомирського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №9125905 від 23.08.2013 в загальній сумі 499 722,64 грн., в тому числі:

- залишок непогашеного кредиту у сумі 318 306,23 грн.;

- нараховані та прострочені відсотки в сумі 73 536,03 грн.;

- нарахована та несплачена пеня у сумі 67 346,91 грн.;

- інфляційні втрати в сумі 33 236,91 грн.;

- 3% річних від прострочених до сплати сум у сумі 7 297,42 грн.

В обґрунтування заяви про перегляд постанови Житомирського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року за виключними обставинами АТ «Державний ощадний банк України» зазначає, що 22 червня 2022 року Конституційним Судом України ухвалено рішення №6-р(ІІ)/2022 у справі №3-188/2020(455/20) за конституційною скаргою АТ «Ощадбанк» щодо відповідності Конституції України припису першого речення ч.1 ст. 1050 ЦК України. Вказує, що п.п. 2.4.2. договору про іпотечний кредит №9125905 від 23.08.2013 укладеного між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 , що міститься в матеріалах справи №295/14409/17 передбачено, що нарахування процентів здійснюється починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення кредиту, визначеного в цьому договорі. Зазначає, що Конституційний Суд України дійшов висновку, про те, що застосування припису першого речення частини першої статті 1050 ЦК України як такого, що його скеровано на надання кредитодавцеві права на отримання трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат як заходів цивільної відповідальності за неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань, не може впливати на право кредитодавця на отримання процентів як плати за користування кредитом, тобто на право вимагати від боржника виконання зобов`язань за кредитним договором у натурі. Стверджує, що Конституційний Суд України на підставі зазначених висновків визнав оспорюваний припис частини першої статті 1050 ЦК України таким, що відповідає Конституції України, оскільки останній не обмежує права банку на отримання процентів як плати за користування кредитом.

Зазначає, що постановою Житомирського апеляційного суду від 21.12.2021 було фактично відмовлено банку в одержанні від боржника ОСОБА_1 , яка порушила умови кредитного договору, одночасно процентів за користування кредитними коштами та процентів річних за ч.2 ст. 625 ЦК України, що на сьогоднішній день суперечить висновкам Конституційного Суду України, а відтак порушує конституційне право АТ «Ощадбанк» на отримання майна у вигляді процентів за користування грошовими коштами до дня повернення кредиту. Стверджує, що єдиним способом для відновлення порушеного АТ «Ощадбанк» права є перегляд постанови Житомирського апеляційного суду від 21.12.2021 за виключними обставинами на підставі рішення КСУ №6-р(ІІ)2022 від 22.06.2022.

Сторони повідомлені належним чином про розгляд справи шляхом направлення судових повісток на електронні адреси зазначені у матеріалах справи, що узгоджується зі ст. 128 ЦПК України, відповідно до якої судова повістка, у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, може надсилатися на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, що також узгоджується з постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2022 року у справі №761/14537/15-ц (провадження №61-3069св21).

Перевіривши матеріали цивільної справи, доводи заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини 2 ст. 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду рішення, постанови або ухвали суду за виключними обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Встановлено, що 23 серпня 2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит №9125905. Відповідно до п.2.1, п. 2.2 вказаного договору, Банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 495 000,00 грн з кінцевим терміном повернення кредитних коштів не пізніше 22 серпня 2018 року, а позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використати та повернути в передбачені цим договором строки кредит, сплатити проценти в розмірі 19,00% річних у порядку, на умовах та в строки, визначених договором.

Сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором. Позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту та сплату процентів за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в розмірі 12 841 грн., шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок (пункти 3.3.2 та 3.3.3 договору).

Відповідно до пункту 3.9.1 договору банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником та/або майновим поручителем/поручителем взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або документами забезпечення та/або іншими договорами, укладеними позичальником та банком, вимагати дострокового повернення суми кредиту та всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим договором).

Пунктом 3.9.2 договору також передбачено, що виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту, належних до сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів відповідно до умов цього договору повинно бути проведено позичальником протягом 60 календарних днів з дати одержання такої вимоги від банку. Сторони підтверджують, що термін дострокового повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів за його користування та інших платежів, що містяться у вимозі банку, направленій позичальнику, відповідно до цього пункту договору є зміною терміну остаточного повернення кредиту в бік його зменшення. Сторони домовилися, що вказана у цьому пункті зміна терміну, на який надано кредит, не є зміною в односторонньому порядку умов цього договору.

Сторони за взаємною згодою встановили, що визначений у абзаці першому цього пункту договору строк починає відліковуватися з дати вручення позичальнику відправлення, яка зазначена в повідомленні про вручення поштового відправлення, або з дати, зазначеної на такому листі позичальником при отриманні позичальником зазначеного листа особисто.

Згідно д пунктом 4.2.2 договору при виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за кредитом та/або процентами чи комісійними винагородами, більше ніж на три місяці, а також в інших передбачених цим договором випадках, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів.

На виконання зобов`язань даного договору 23 серпня 2013 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, останній передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 354,2 кв. м та земельну ділянку площею 0,0620 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать йому на праві власності.

Звертаючись до суду з даними вимогами, банк надав розрахунок, який містить інформацію про те, що станом на 22 листопада 2018 року виникла заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 511 653,52 грн., яка складається із: заборгованості зі сплати тіла кредиту у розмірі 318 306,23 грн., заборгованості зі сплати відсотків у сумі 73 536,03 грн., 33 587,13 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту, 9 607,97 грн пені за порушення строків сплати відсотків, інфляційних нарахувань на суму простроченого тіла кредиту у сумі 47 065,58 грн., інфляційних нарахувань на суму прострочених відсотків у розмірі 11 263,80 грн., трьох відсотків річних за несвоєчасну сплату кредиту у розмірі 14 661,58 грн та трьох відсотків річних за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 3625,20 грн.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, у листопаді 2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за вказаним вище кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення цієї заборгованості.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 27 липня 2017 року скасовано рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18 квітня 2017 року та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову з інших підстав.

При цьому, судом було встановлено, що починаючи з листопада 2014 року ОСОБА_1 належним чином не виконувала кредитні зобов`язання, у зв`язку з чим банк 13 червня 2016 року направив вимоги боржнику та іпотекодавцю про дострокове повернення всієї суми кредиту та інших платежів, передбачених договором про іпотечний кредит. Вищезазначені вимоги були отримані 17 червня 2016 року.

Згідно із ч.5 ст.423 ЦПК України, при перегляді судового рішення за виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Апеляційним судом встановлено, що постановою Житомирського апеляційного суду Житомирської області від 04 червня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Житомирське управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №9125905 від 23.08.2013 у розмірі 407 666,04 грн., з яких: 318 306,23 грн заборгованість по тілу кредиту; 12 743,65 грн - загальна сума прострочених платежів по відсоткам; 58 329,38 грн - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу та відсоткам; 18 286,78 грн загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу та відсоткам. У задоволенні решти вимог відмовлено.

На обґрунтування постанови апеляційний суд вказав, що відповідно до положення пункту 3.9.2 договору про іпотечний кредит, строк кредитування тривав до 17 серпня 2016 року. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Таким чином, позивач вправі нараховувати відсотки та пеню до 17 серпня 2016 року. Після закінчення строку кредитування права банку підлягають захисту у порядку, передбаченому статтею 625 ЦК України.

Враховуючи інформацію щодо наявної помісячної заборгованості за тілом кредиту, відсоткову ставку у розмірі 19,0% річних, а також строк кредитування, розмір заборгованості за відсотками, які нараховані до 17 серпня 2016 року, становить 21 267,20 грн. Оскільки пеня за несвоєчасну сплату тіла кредиту та відсотків нарахована поза межами строку кредитування, позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Право на нарахування інфляційних та трьох відсотків річних виникло у позивача після закінчення строку кредитування, з 18 серпня 2016 року. Таким чином на корить ПАТ «Державний ощадний банк України» підлягає стягненню 20 275,77 грн інфляційних нарахувань за несвоєчасну сплату тіла кредиту та 10 201,17 грн за порушення строків сплати відсотків. Окрім того, з ОСОБА_1 підлягає стягненню три відсотки річних, які нараховані з 18 серпня 2016 року по 22 листопада 2018 року, у розмірі 6 145,44 грн за порушення строків повернення тіла кредиту та у сумі 3 393,13 грн за несвоєчасну сплату відсотків. Таким чином, загальний розмір заборгованості за вказаним договором про іпотечний кредит становить 379 588,94 грн.

Відтак, суд констатував, що право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Таким чином, позивач вправі нараховувати відсотки та пеню до 17 серпня 2016 року. Після закінчення строку кредитування права банку підлягають захисту у порядку, передбаченому статтею 625 ЦК України.

Постанова Житомирського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року набрала законної сили 21.12.2021.

Відповідно до ч. 3 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є:

1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;

2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Так, 22 червня 2022 року Конституційний Суд України прийняв рішення №6-р(ІІ)/2022 у справі за конституційною скаргою АТ «Державний ощадний банк України» щодо відповідності Конституції України (конституційності) припису першого речення частини першої статті 1050 ЦК України.

Згідно резолютивної частини даного рішення КСУ визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), припис першого речення частини першої статті 1050 ЦК України.

Крім того, Конституційний Суд України зазначив, що практика суду касаційної інстанції щодо можливості одночасного застосування приписів частини першої статті 1048 Кодексу та першого речення частини першої статті 1050 Кодексу в системному зв`язку з частиною другою статті 625 Кодексу з березня 2018 року зазнала докорінних змін. Ці зміни зумовлено, по-перше, зміною підходу до тлумачення статті 1048 Кодексу (щодо обов`язку боржника сплачувати проценти до дня повернення позики) у контексті визначення строку виконання зобов`язань за кредитним договором, а по-друге, новим підходом до визначення юридичної природи процентів, що їх встановлено частиною першою статті 1048 Кодексу (плата за надані грошові кошти) і частиною другою статті 625 Кодексу (міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання), та різними юридичними підставами для їх застосування.

У зв`язку з наведеним Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення сталості та єдності судової практики є основоположною функцією Верховного Суду (частина перша статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"), яку не може здійснювати інший орган державної влади, зокрема Конституційний Суд України.

Так, в п. 54 Постанови Великої Палати від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, Верховний Суд вказав, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Тобто, згідно з логікою Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Апеляційний суд зауважує, що наразі Верховний Суд у сфері кредитування не вбачає підстав для відступлення від правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, що підтверджується постановами Верховного Суду у справах №296/10217/15-ц від 07.07.2020, №912/1120/16 від 04.02.2020, №910/18943/20 від 27.07.2021.

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що Конституційний Суд України визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), припис першого речення частини першої статті 1050 ЦК України та з урахуванням судової практики Верховного Суду у подібних правовідносинах колегія апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви АТ «Державний ощадний банк України» про перегляд постанови Житомирського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року за виключними обставинам, оскільки заявником не наведено таких виключних обставин у розумінні ст. 423 ЦПК України.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 423, 429 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Заяву акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного суду від 21 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 23 серпня 2022 року.

Головуючий

Судді