Справа №521/7997/21
Провадження №2-др/521/34/22
01 вересня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю.В.,
за участю секретаря Шагаки О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом вселення,
В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом вселення.
22 серпня 2022 року представником позивача подано заяву про розподіл судових витрат, в якій зазначено, що протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду, представник позивача надасть суду докази надання правничої допомоги позивачу.
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом вселення задоволено.
29 серпня 2022 року представником позивача через засоби електронного зв`язку відправлено на адресу суду заяву про розподіл судових витрат. Обґрунтовуючи заяву, представник позивача зазначила наступне.
Суд, дослідивши заяву представника позивача про розподіл судових витрат, ознайомившись з матеріалами справи приходить до висновку про її часткове задоволення та необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне.
За правилами частини 2, 3 ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку визначеному частиною 2 цієї статті суд ухвалює додаткове рішення в порядку передбаченому статтею 270 ЦПК України.
Згідно з п. 3, ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з п. 5, ч. 2 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених відповідною статтею ЦПК, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими вимогами на загальних підставах. При порушені питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Така правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи N 922/445/19.
Встановлено, що між ОСОБА_1 та адвокатом Швець К.О. було укладено Договір про надання правової допомоги № б/н від 01.03.2021 року.
Відповідно до п. 3 вказаного Договору, за правову допомогу замовник сплачує адвокатську винагороду (гонорар) за додатковою домовленістю сторін.
Разом із цим, як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду вказаної справи відкритих судових засідань не проводилось. В матеріалах справи також наявні заяви представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача та її представника.
Таким чином, суд вважає, що вимоги представника позивача про розподіл судових витрат в частині стягнення коштів у розмірі 4000,00 грн. за явку до суду для прийняття участі в судових засіданнях задоволенню не підлягають.
У зв`язку з тим, що заочнимрішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 ча до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом вселення задоволено, суд вважаєза необхідне ухвалити додаткове рішення, та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно заявлених вимог.
Керуючись ст. 133,141, 246, 264, 270 ЦПК України,
Доповнити заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ча до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом вселення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Ю.В. Тополева