БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/9/22
Справа № 356/58/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2022 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р.М.

При секретарях Настич Н.А., Брунько А.В.,

Стрижак В.О.

За участю представника позивачів ОСОБА_1

Представника відповідача Микитюка Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 25.08.2020 року о 00 годині 30 хвилин водій ОСОБА_5 на авто марки «Chevrolet Lacetti», НОМЕР_1 в м. Березань Київської області не впорався з керуванням та допустив наїзд на бетонний паркан. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 та пасажир ОСОБА_6 від отриманих травм загинули на місці ДТП. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_5 , як володільця транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ТДВ «СГ «Оберіг» (поліс № АР 313958).

Відповідно до п.2 ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Як зазначено у п. 27.4 Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

01 жовтня 2020 року на адресу відповідача була направлена заява про виплату страхового відшкодування батькові та матері загиблої - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Загальна сума вимог страхового відшкодування, заподіяного смертю ОСОБА_6 становить 56 676, 00 грн., з яких для ОСОБА_3 - 28 338, 00 грн. моральної шкоди та ОСОБА_4 - 28 338, 00 грн. моральної шкоди.

03 листопада 2020 року на адресу відповідача була направлена заява про уточнення суми виплати страхового відшкодування батькові та матері загиблої - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Загальна сума вимог страхового відшкодування, заподіяного смертю ОСОБА_6 становить 83 986, 00 грн., з яких для ОСОБА_3 - 28 338, 00 грн. моральної шкоди; 27 310, 00 грн. - витрат на поховання та ОСОБА_4 - 28 338, 00 грн. моральної шкоди.

Відповідно до п. 36.2 Закону Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Листом № 2436/7/1 від 10 грудня 2020 року відповідачем повідомлено про те, що рішення про виплату страхового відшкодування буде прийнято після отримання відповідачем відповідного рішення по кримінальній справі за фактом даної ДТП, вказавши, що відповідно до ст. 36 Закону страховик зупиняє розгляд справи до отримання вироку суду по кримінальній справі, який вступив в законну силу.

В подальшому, 08 лютого 2021 року на адресу відповідача було скеровано досудову вимогу про виплату страхового відшкодування, в якій просили невідкладно (протягом 7 календарних днів) провести виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 200 000, 00 грн. Станом на день подачі позову відповідачем не надано жодної відповіді та досудова вимога не виконана.

З рішення страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування через зупинення строків розгляду справи не погоджуються, вважають його безпідставним, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинула третя особа - пасажир транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», НОМЕР_1 , в силу вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини. Таким чином, рішення про зупинення відповідачем строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку суду є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування. Окрім того, з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, а потерпілі так і не отримали належного страхового відшкодування. Відтак, просять суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 55 648, 00 грн.; стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_3 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 1958, 30 грн.; стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500, 00 грн.; стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 28 338,00, грн.; стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_4 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 997,23 грн.; стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500, 00 грн.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, просили розгляд справ провести без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Представник позивачів - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, позов просила задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ТОВ «Страхова група «Оберіг» - Микитюк Д.О. в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, на адресу суду надіслав заперечення проти позову, вказавши, що позивачами не доведено факт завдання шкоди саме ОСОБА_5 , а надані представником позивачів докази свідчать про завдання позивачам шкоди не ОСОБА_5 , а новим суб`єктом цивільно-правової відповідальності - ОСОБА_7 . Відтак, просив суд в задоволенні позовних вимог позивачів відмовити в повному обсязі.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 25.08.2020 року о 00 годині 30 хвилин в м. Березань Київської області сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від отриманих травм загинули на місці ДТП.

Факт смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Березанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 26.08.2020 року, актовий запис № 169 (т. 1 а.с. 10).

За фактом дорожньо-транспортної пригоди Головним управлінням Національної поліції в Київській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження за № 0000909 - правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.2 ст. 286 КК України (т.1 а.с. 8).

Вироком Березанського міського суду Київської області від 16 листопада 2021 року, який набрав законної сили, винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_7 (т.2 а.с. 188-198).

Цивільно-правова відповідальність осіб, які на законних підставах експлуатують транспортний засіб марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_1 , на момент скоєння ДТП була застрахована ТДВ «СГ «Оберіг», згідно з полісом № АР313958, діючого станом на 25.08.2020 року. (т.1 а.с.9).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із пунктом 1.4. статті 1 Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Пунктом 1.6 статті 1 Закону передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до положень статті 15 Закону України «Про дорожній рух» - право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Відповідно до визначень Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із пунктом 2.2 статті 2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Із системного аналізу вказаних положень законодавства та умов укладеного між сторонами договору, вбачається, що необхідною умовою для виникнення обов`язку страховика здійснити страхову виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власнику наземного транспортного засобу є настання страхового випадку, внаслідок якого спричинено шкоду третім особам під час ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, під керуванням власника або особи, яка на законних підставах володіє ним та має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2018 року справа №161/8578/16.

Судом встановлено, що під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди водієм автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак НОМЕР_1 , був ОСОБА_7 .

Як встановлено вироком Березанського міського суду Київської області від 16 листопада 2021 року, який набрав законної сили, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 не мав посвідчення водія, керував транспортним засобом всупереч пунктів 2.1 а), 2.3 б), д) Правил дорожнього руху.

Окрім того, з відповіді Головного сервісного центру від 08.12.2021 року вбачається, що в Єдиному державному реєстрі МВС відсутня інформація про видачу посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 25.08.2020 року (т.2 а.с. 116).

Отже підстави для стягнення страхового відшкодування із страхової компанії відсутні, оскільки за полісом № АР313958, діючого станом на 25.08.2020 року була застрахована цивільно-правова відповідальність осіб, які правомірно експлуатували транспортний засіб, однак ОСОБА_7 до таких осіб не відноситься, у зв`язку з відсутністю у нього посвідчення водія відповідної категорії, а тому вказана дорожньо-транспортна пригода не є страховим випадком.

За таких обставин, суд приходить до обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-5, 12-13, 76-83, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, п. 1.4, 1.6 ст. 1, ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух»,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р. М. Лялик