справа №176/2052/21
провадження №2/176/83/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2022 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Крамар О.М.,

з участю секретаря судових засідань Кіняк Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жовті Води, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

з участю учасників справи: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2021 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що 17 лютого 2022 року між нею та ОСОБА_2 було укладено трудовий договір №16, та позивача було прийнято на роботу на посаду продавця продовольчих товарів. Наказом №6 від 23.09.2021 року її було звільнено з посади на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідно до трудового договору №16 щомісячна заробітна плата позивачу була встановлена на рівні 6050 грн. Проте, в порушення вказаної умови трудового договору, при звільненні, з боку відповідача їй не була виплачена заробітна плата за два місяці, а саме за серпень та вересень 2021 року.

Таким чином, на момент звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку, як передбачено ч.1 ст.47 КЗпП України. В день звільнення позивача 23.09.2021 року відповідач письмово не повідомив її про нараховані суми, належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що на думку позивача, є грубим порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України.

Також на неодноразові усні звернення до відповідача не було жодної позитивної реакції та заборгованість позивачу по заробітній платі виплачена не була.

Оскільки позивача було звільнено з роботи 23.09.2021 року та відповідно до трудового договору №16 її заробітна плата за липень-серпень 2021 року становила 6050 грн, таким чином середня заробітна плата за два останні місяці перед звільненням становить 6050 грн. Середньоденна заробітна плата становить 140,7 грн (6050 грн : 43 робочих дня позивача за період липень-серпень 2021 року). Кількість днів затримки виплати заробітної плати з дня звільнення 23 вересня 2021 року по 21 жовтня 2021 року становить 29 днів.

Таким чином, позивач вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 4080,3 грн (140,7 грн середньоденна заробітна плата позивача * 29 днів кількість днів затримки розрахунку), та має бути стягнутий з відповідача.

Позивач зазначає, що оскільки її право є порушеним, вона вимушена звернутися з позовом до суду та просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 12100 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 4080,3 грн та судові витрати у розмірі 908 грн.

Ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2021 року, після усунення недоліків позивачем, було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

24.11.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач вказує на те, що 17 лютого 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено трудовий договір, відповідно до умов якого позивач зобов`язувався виконувати роботу продавця продовольчих товарів, а відповідач зобов`язується оплачувати виконану роботу і забезпечити безпечні та нешкідливі умови праці. Позивач була єдиним найманим працівником у відповідача і, відповідно, усі розрахунки по заробітній платі здійснювались у готівковій формі. Відповідач стверджує, що вчасно та в повному обсязі виплачувала заробітну плату позивачеві, здійснювала своєчасну сплату податків, зборів та обов`язкових платежів до бюджету, подавала звітність. Окрім того, заробітна плата виплачувалась позивачеві двічі на місяць, як того вимагають ст.ст.115,116 КЗпП. 22 вересня 2021 року позивачем було подано заяву про звільнення відповідно до умов ст.38 КЗпП України, на основі чого 23 вересня 2021 року позивача було звільнено з посади за власним бажанням. Відповідач відповідно до умов ст.ст.47,116 КЗпП України провів виплату нарахованої заробітної плати, що належить позивачеві та видав належно оформлено трудову книжку у день звільнення.

Відповідно до положень Листа Національного Банку України щодо порядку застосування касових документів, належного оприбуткування підприємцями готівки від 16.04.2015 № 50- 01015/25464 (далі - Лист № 50-01015/25464), до підприємців не висуваються вимоги про оформлення касових операцій прибутковими та видатковими касовими ордерами.

Таким чином, позивач вважає, що підтвердження факту видачі заробітної плати в готівковій формі відповідно до п. 32 розділу III Положення № 148 має оформлюватися двома документами: видатковою відомістю та видатковим касовим ордером. Керуючись у своїй діяльності Листом №50-01015/25464, відповідач під час розрахунку по заробітній платі оформлювала лише розрахунково-платіжні відомості, тому для підтвердження факту розрахунку по заробітній платі з позивачем надає розрахунково-платіжні відомості.

Згідно з абз.1 п. 2.21-1 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» трудові книжки працівників, які працюють на умовах трудового договору у фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності без створення юридичної особи з правом найму, та фізичних осіб, які використовують найману працю, пов`язану з наданням послуг (кухарі, няньки, водії тощо), зберігаються безпосередньо у працівників.

Оскільки, з огляду на зазначені вище норми, книга обліку руху трудових книжок та вкладишів до них відповідачем не велася. Для підтвердження того факту, що трудова книжка була дійсно видана позивачеві, відповідач надає копію трудового договору з підписом про отримання трудової книжки у день звільнення.

Таким чином, виходячи із зазначеного вище, відповідач стверджує, що виконав усі зобов`язання стосовно позивача за трудовим договором від 17.02.2021 року, що підтверджується документами, що додаються до даного відзиву. Окрім того, зі сторони відповідача звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Звільнення відбулося за ініціативою позивача, вона була ознайомлена з усіма супроводжуючими процедуру звільнення документами, де власноручно поставила підписи про ознайомлення.

На думку відповідача, позивач не обґрунтувала свої позовні вимоги та не надала доказів, які підтверджують викладені позивачем у позові обставини. У своєму позові позивач не зазначила жодних доказів, які б підтверджували її звернення до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з вимогою про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та доказів, які б підтверджували отримання відмови відповідача у виплаті заробітної плати й не додала до позову відповідних доказів. Тому, відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін до спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 січня 2022 року було задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи. На вирішення експертам були поставлені наступні питання:

- чи виконано підпис у графі «Отримав» розрахунково-платіжної відомості №08/21/1(аванс за серпень 2021 року) ОСОБА_1 ;

- чи виконано підпис у графі «Розписка в отриманні» розрахунково-платіжної відомості №08/21/2(за серпень 2021 року) ОСОБА_1 ;

- чи виконано підпис у графі «Розписка в отриманні» розрахунково-платіжної відомості №09/21/1(за вересень 2021 року) ОСОБА_1 .

У відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 було витребувано оригінали розрахунково-платіжних відомостей: №08/21/1; №08/21/2 та №09/21/1 для проведення експертизи. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. /а.с.92/

05.08.2022 року матеріали цивільної справи повернуті на адресу суду з експертної установи разом з повідомленням про неможливість надання висновку судового експерта №1371-22 від 08.07.2022 року. /а.с.97/

Ухвалою судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08.08.2022 року провадження у справі було поновлено. Справу призначено у судове засідання на 22.08.2022 року. /а.с.102/

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на доводи, викладені у позовній заяві. Окрім того, представник позивача просив задовольнити позов, посилаючись на ст.109 ЦПК України. Зазначив, що ухилення відповідача від надання оригіналів документів для проведення почеркознавчої експертизи свідчить про те, що слід визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. В заяві зазначила, що підтримує свою правову позицію, викладену у відзиві.

Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 01 серпня 1991 року, позивач ОСОБА_1 була прийнята на роботу ФОП ОСОБА_2 17.02.2021 року на посаду продовольчих товарів за трудовим договором №16 від 17.02.2021 року та 23.09.2021 року її було звільнено з роботи за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. /а.с.4/

17 лютого 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено трудовий договір на невизначений строк, відповідно до якого фізична особа зобов`язується оплачувати працю працівника в розмірі 6050 грн на місяць. В п.16 зазначено, що Трудовий договір розірваний сторонами 23 вересня 2021 року. /а.с.7/

Відповідно до наказу №6 від 23.09.2021 року, ОСОБА_1 було звільнено з посади продавця продовольчих товарів з 23 вересня 2021 року за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України. /а.с.8/

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України з березня по червень 2021 року сума заробітку для нарахування пенсії зазначена у розмірі 6050 грн. /а.с.9/

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Стаття 117 КЗпП визначила, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Статтею 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Відповідно до ст.34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно ст.1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до положень ст. ст.13,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положення зазначених статей узгоджуються із практикою Європейського Суду. Так, у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року, зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Однак, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, позивачем не доведено належними доказами наявність перед ним заборгованості по заробітній платі та невиплату її при звільненні.

За клопотанням позивача ОСОБА_1 , ухвалою суду від 13.01.2022 року у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу. У фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 було витребувано оригінали розрахунково-платіжних відомостей, однак остання оригінали документів не надала.

Із повідомлення судового експерта №1370-22 від 08.07.2022 року про неможливість надання висновку судового експерта слідує, що надати висновок судової почеркознавчої експертизи документів у справі №176/2052/21 неможливо, у зв`язку з ненаданням експерту оригіналів досліджуваних документів. /а.с.98-100/

Відповідно до пункту 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року № 53/5, та пункту 1.1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених цим же наказом Міністерства юстиції України, для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Цим же пунктом Інструкції передбачено проведення експертизи за фотознімками та іншими копіями об`єкта, коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, однак крім об`єктів почеркознавчих досліджень.

Як слідує із довідки від 22.11.2021 року, наданої відповідачем ФОП ОСОБА_2 , позивач дійсно працювала у ФОП ОСОБА_2 на посаді продавця продовольчих товарів за трудовим договором №16 від 17.02.2021 року. Була звільнена 23.09.2021 року за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України. За весь період роботи ОСОБА_1 була нарахована та виплачена заробітна плата в повному обсязі. На момент звільнення заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 не мала. /а.с.69/

Згідно довідки №25 про середню заробітну плату від 22.11.2021 року ОСОБА_1 , яка працювала у ФОП ОСОБА_2 з березня по серпень 2021 року отримала заробітну плату у розмірі 36500 грн. Середньоденна заробітна плата становить 292 грн. /а.с.70/

Відповідно до розрахунково-платіжної відомості №08/21/2 за серпень 2021 року та розрахунково-платіжної відомості №09/21/1 за вересень 2021 року ОСОБА_1 отримала заробітну плату згідно умов трудового договору, про що свідчать її підписи в графі «Розписка в отриманні». /а.с.46,47,48/

Таким чином за серпень та вересень 2021 року позивачу ОСОБА_1 була нарахована та виплачена заробітна плата, що підтверджується наданими суду документами. ОСОБА_1 отримувала заробітну плату у готівковій формі, що підтверджується її підписами у розрахунково-платіжних відомостях.

Щодо документального оформлення видачі заробітної плати, суд зазначає наступне.

Пунктом 4 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого Постановою Національного Банку України №148 від 29.12.2017 року, суб`єкти господарювання, які відкрили поточні рахунки в банках і зберігають на цих рахунках свої кошти, здійснюють розрахунки за своїми грошовими зобов`язаннями, що виникають у господарських відносинах, у безготівковій формі, а також у готівковій формі з дотриманням обмежень та в порядку, установленому законодавством України.

Відповідно до п.26 вищезазначеного положення видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки підписуються керівником і головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником. До видаткових ордерів додаються заяви на видачу готівки, розрахунки.

Згідно з п.32 Положення №148 прибуткові касові ордери і квитанції до них, а також видаткові касові ордери і видаткові відомості заповнюються бухгалтером (відповідальною особою установи/підприємства, на яку покладено обов`язок з оформлення цих документів) у будь-який спосіб, який забезпечив би належне збереження цих записів протягом установленого для зберігання документів терміну.

Згідно Листа Національного Банку України щодо порядку застосування документів касових документів, належного оприбуткування підприємцями готівки №50-01015/25464 від 16.04.2015 року, до підприємців, що здійснюють свою діяльність без створення юридичної особи, Положенням не висуваються вимоги щодо оформлення касових операцій прибутковими та видатковими касовими ордерами.

Таким чином, відповідач під час розрахунку по заробітній платі оформлювала лише розрахунково-платіжні відомості, які надала для підтвердження факту розрахунку по заробітній платі з позивачем.

Доводи позивача та його представника про те, що підписи у відомостях є підробленими, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки судово-почеркознавча експертиза не була проведена з незалежних від суду причин.

Крім того, доводи представника позивача про застосування ст.109 ЦПК України не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються наданими відповідачем розрахунково-платіжними відомостями, які мають підпис позивача ОСОБА_1 та свідчть про отримання нею заробітної плати.

Позивач не спростувала іншими доказами правомірність розрахунково-платіжних відомостей, якими підтверджується здійснення виплат всіх сум останній при звільненні.

Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином, кожен окремо, на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови в задоволенні позовних вимог.

Оскільки судом не встановлено наявність заборгованості по виплаті сум при звільнені позивача, не підлягає задоволенню вимога про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні, яка є похідною вимогою від первісної вимоги.

Таким чином, оскільки у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі, то судові витрати по справі не відшкодовуються та покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,76, 80, 81,82,133, 141, 247, 258, 259, 263-265,274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 26.08.2022 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя