Справа № 456/2362/22
Провадження № 2-о/456/77/2022
РІШЕННЯ

іменем України

29 серпня 2022 року місто Стрий Львівської області

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Стасів О.Я.,

учасники справи:

заявниця 1 ОСОБА_1 ,

заявник 2 ОСОБА_2 ;

зміст заяви про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей, котра надійшла разом із письмовим договором щодо здійснення батьківських прав й визначення місця їх проживання;

розглянувши дану цивільну справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що знаходиться по вул. Т. Шевченка, буд. 89, за правилами окремого провадження з повідомленням (викликом) заявників, на підставі наявних у суду матеріалів, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад заяви про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей, котра надійшла разом із письмовим договором щодо здійснення батьківських прав й визначення місця їх проживання.

Заявники ОСОБА_2 та ОСОБА_1 26.07.2022 року, скориставшись канцелярією, звернулись у Стрийський міськрайонний суд Львівської області із спільною заявою про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей, котра надійшла разом із письмовим договором щодо здійснення батьківських прав й визначення місця їх проживання, у порядку окремого провадження (зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 9916), в якій просять суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу, укладеного між ними 04.09.2007 року та зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 323, із залишенням заявниці ОСОБА_1 після розірвання шлюбу прізвища « ОСОБА_3 ». Малолітні діти заявників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 після розірвання їх шлюбу залишаться проживати разом із заявником 2 ОСОБА_2 як їх батьком, у відповідності до умов укладеного між ними письмового договору щодо здійснення батьківських прав й визначення місця їх проживання.

Заяву обґрунтовано тим, що їх сім`я фактично розпалася та існує тільки формально. Заявники втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми, вже протягом тривалого часу не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо. Від спільного проживання заявники мають двох малолітніх синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо яких обоє досягнули згоди про подальшу участь у їх вихованні та утриманні у спосіб укладення 25.07.2022 року відповідного договору про це, як і про проживання цих дітей після розірвання шлюбу заявників разом із батьком. Заявники зазначають також, що вони не примирилися між собою і надалі мають намір проживати окремо один від одного. Спору з приводу поділу спільно нажитого майна у сторін немає. Відтак заявники просять на підставі статей 3, 24, 56, 105, 109 СК України свою заяву про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей, котра надійшла разом із письмовим договором щодо здійснення батьківських прав й визначення місця їх проживання, задовольнити.

Заяви та клопотання учасників справи.

Заявниця 1 ОСОБА_1 29.08.2022 року, скориставшись канцелярією, подала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву про розгляд цієї справи по суті за її відсутності (зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 11277). У цій заяві вона також зазначила, що вимоги заяви про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей, котра надійшла разом із письмовим договором щодо здійснення батьківських прав й визначення місця їх проживання, підтримує з підстав, що у ній викладені, просить таку заяву задовольнити.

Заявник 2 ОСОБА_2 22.08.2022 року, скориставшись канцелярією, подав у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву про розгляд цієї справи по суті за його відсутності (зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 10964). У цій заяві він також зазначив, що вимоги заяви про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей, котра надійшла разом із письмовим договором щодо здійснення батьківських прав й визначення місця їх проживання, підтримує з підстав, що у ній викладені, просить таку заяву задовольнити.

Інших заяв чи клопотань від заявників до суду не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 27.07.2022 року, після усунення її недоліків у визначений строк, вищевказану спільну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено у залі судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, на 29.08.2022 року о 11:30 год., з урахуванням особливостей, визначених у ст. 294 ЦПК України.

Заявники належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання по їх справі. Судом також були задоволені їх заяви про розгляд даної справи за їх відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36).

Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

В силу частин 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст правовідносин із оцінкою відповідних доказів.

Так, судом встановлено, щозаявники, які є громадянами України, вступили у шлюб 04.09.2007 року, котрий був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що було зроблено актовий запис за № 323. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайоннго управління юстиції Львівської області 04.09.2007 року (оригінал міститься у справі, а. с. 4).

Після одруження заявники проживали разом у АДРЕСА_1 .

За час перебування у шлюбі у заявників народилося двоє синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Лисовицькою сільською радою Стрийського району Львівської області 19.02.2009 року у відповідності до актового запису за № 7 від 19.02.2009 року (копія міститься у справі, а. с. 10) та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Лисовицькою сільською радою Стрийського району Львівської області 04.06.2010 року у відповідності до актового запису за № 18 від 04.06.2010 року (копія міститься у справі, а. с. 11).

Судом також встановлено, що обоє заявників протягом тривалого часу проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Такі їхні дії викликані несумісністю характерів, різними поглядами на життя та ведення спільного господарства. Тому заявники вважають, що примирення між ними неможливе, наполягають на розірванні шлюбу.

Крім того заявники 25.07.2022 року уклали між собою договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання обох малолітніх синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія міститься у справі, а. с. 12-13), у котрому в деталях визначили порядок здійснення своїх батьківських прав, встановили свої права й обов`язки щодо обох дітей. При цьому заявниця 1 ОСОБА_1 як матір зазначених дітей, буде проживати окремо від них, а діти після розірвання шлюбу заявників будуть проживати разом із заявником 2 ОСОБА_2 як їх батьком.

Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої виконавчим комітетом Моршинської міської ради 18.07.2022 року за вих. № 386 (оригінал міститься у справі, а. с. 8), обоє дітей заявників проживають та зареєстровані разом із заявницею 1 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Норми права та розсунення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування.

В силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки.

Згідно із ст. 24 зазначеного Кодексу, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно із статтею 56 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Як роз`яснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя.

Висновок суду за результатами розгляду справи.

Виконуючи вищенаведені приписи, а також враховуючи ту обставину, що заявники давно припинили шлюбні відносини між собою, втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя ОСОБА_3 і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання цього подружжя суперечить їхнім інтересам, а тому їх шлюб слід розірвати. Суд переконаний, що подана спільна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників як дружини та чоловіка і що після розірвання їх шлюбу не будуть порушені як їхні особисті та майнові права, так і права обох їхніх малолітніх дітей.

Відтак, вимоги їх спільної заяви підлягають до задоволення. Зокрема, слід розірвати шлюб між заявниками, котрий був зареєстрований 04.09.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що було зроблено актовий запис № 323, із залишенням заявниці 1 ОСОБА_1 після розірвання шлюбу прізвища « ОСОБА_3 », оскільки остання про повернення їй дошлюбного прізвища перед судом не клопотала. Щодо двох малолітніх синів заявників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то обоє заявників досягли в укладеному 25.07.2022 року між ними договорі щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання згаданих малолітніх синів, що такі після розірвання шлюбу заявників залишаться проживати разом із заявником 2 ОСОБА_2 як їх батьком, однак вказувати про це у резолютивній частині цього судового рішення суд не вправі, так як главою 1 «Загальні положення» розділу ІV «Окреме провадження» не передбачено вирішення судом питання під час розгляду в порядку окремого провадження спільної заяви про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей, про визначення місця проживання таких дітей.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті заявниками судового збору за подання ними до суду спільної заяви про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей, котра надійшла разом із письмовим договором щодо здійснення батьківських прав й визначення місця їх проживання, слід залишити за останніми, оскільки покладення їх на державу або ж на інших осіб при ухваленні рішення у справі у порядку окремого провадження чинним ЦПК України не передбачено.

Керуючись статтями 5, 10, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 293-294 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжя, яке має дітей, котра надійшла разом із письмовим договором щодо здійснення батьківських прав й визначення місця їх проживання, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 04.09.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 323.

Після розірвання шлюбу залишити заявниці ОСОБА_1 прізвище, котре було присвоєне їй при державній реєстрації цього шлюбу, - « ОСОБА_3 ».

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування заявників.

Заявниця 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Заявник 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Дата складення судового рішення: 29 серпня 2022 року.

Суддя Володимир МИКИТИН