Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/2356/21

Провадження № 2/943/548/2022

23 серпня 2022 року м.Буськ, Львівська область

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді Шендрікової Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Бузун О.О.

за участю позивачки ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від її імені діє представник позивача ОСОБА_3 до Красненського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 1 Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування наказу керівника Красненського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів № 104-к від 05.11.2021 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 та ОСОБА_4 » в частині відсторонення від роботи ОСОБА_1 , допущення до виконання посадових обов`язків за посадою вчителя початкових класів Красненського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів № 1, стягнення з Красненського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів № 1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення витрат на правничу допомогу, допустити негайне виконання рішення,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , від її імені діє представник позивача ОСОБА_3 звернулася до Буського районного суду Львівської області з позовною заявою до Красненського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 1 Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування наказу керівника Красненського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів № 104-к від 05.11.2021 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 та ОСОБА_4 » в частині відсторонення від роботи ОСОБА_1 , допущення до виконання посадових обов`язків за посадою вчителя початкових класів Красненського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів № 1, стягнення з Красненського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів № 1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення витрат на правничу допомогу, допустити негайне виконання рішення.

Позов мотивує тим, що вона розпочала свою трудову діяльність 13.08.1982 року. Згідно наказу райвно №213§3 від 15.08.1988 р. з 01.09.1988 року вона була призначена на посаду вчителя початкових класів Красненської середньої школи №1 (СШ№1). В результаті реорганізацій, від 15.01.2021 р. навчальний заклад перейменовано на Красненський 0ЗЗ СО І-ІІІ ступенів №1.

05.11.2021 року керівник ОЗЗСО Ірина Іванівна Чиж видала наказ №104-к «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 та ОСОБА_4 », яким її було відсторонено з 08 листопада 2021 року від виконання посадових обов`язків без збереження заробітної плати за посадою вчитель початкових класів до усунення причин, що зумовили відсторонення.

Вказаний наказ мотивований тим, що оскільки у неї відсутнє відповідне щеплення у відповідності до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 07 жовтня 2021 року за №1306/36928, враховуючи повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 їй та ОСОБА_4 від 05 листопада 2021 року та надати роботодавцю документ, що

підтверджує проходження такого щеплення. Однак вважає, що видача наказу « Про відсторонення від роботи» є незаконним, суперечить чинному законодавству України.

Звертає увагу на те, що згідно Календаря профілактичних щеплень в Україні, затвердженого Наказом МОЗ України №595 від 16.09.2011 року «Про порядок проведення профілактичних щеплень в Україні та контроль якості й обігу медичних імунобіологічних препаратів» обов`язкового профілактичного щеплення від хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 не передбачено, як немає згадки і про саму хворобу. Також не існує й будь якого іншого документу, згідно якого щеплення від хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відноситься до обов`язкових профілактичних щеплень.

Окрім того, звертає увагу суду на те, що будь який «контроль» за проведенням працівниками обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 та відсторонення таких працівників від роботи з боку керівників установ є протиправним з кількох причин. По-перше через те, що керівники підприємств та організацій не володіють інформацією про наявність профілактичних щеплень підлеглих працівників та не можуть із дотриманням вимог законодавства отримати таку інформацію, так як це суперечить законодавству України в частині забезпечення права на таємницю про стан здоров`я і по друге, так як законодавством України обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 не передбачено. Тобто, механізму так званого «контролю» з боку керівників установ з означеного питання в межах, дозволених законодавством України, взагалі не існує. Бо керівники підприємств та установ не мають встановленого законом права вимагати, чи запитувати як в органах охорони здоров`я так і у працівників інформації про проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками, а останні не мають обов`язку надавати таку інформацію.

Відсторонення її від роботи також в оскаржуваному Наказі мотивоване вимогами «Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням».

Згідно вказаного Наказу МОЗ, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники закладів загальної середньої освіти незалежно від типу та форми власноті. На основі викладеного просить суд визнати протиправним та скасувати наказ №104-к «Про відсторонення її від роботи; допустити її до виконання посадових обов`язків за посадою вчителя початкових класів Красненської ОЗЗСО І-ІІІ ступенів № 1, стягнути з Красненської ОЗЗСО І-ІІІ ступенів № 1 на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, стягнути з Красненської ОЗЗСО І-ІІІ ступенів № 1 на її користь судові витрати пов`язані з отриманням послуг професійної правничої допомоги у розмірі 5000 ( п`ять тисяч) грн.

Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 10 грудня 2021 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

01 серпня 2022 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позові, а також пояснила, що з вересня 2021 року проводились наради при директорі на яких вказувалось на те, що вчительський колектив повинен обов`язково вакцинуватися, якщо ні, то будуть відсторонені від роботи. Однак прочитавши, що вакцинація від COVID-19 не є обов`язковою, до переліку обов`язкових вакцин вона не входить, тому вирішила не робити. Крім того пояснила, що вона не має лікарського висновку протипоказання до вакцинації, це було її особисте переконання не вакцинуватись. 06.03.2022 року її вже допустили до роботи. Вважає, що дії відповідача щодо вакцинування були незаконними та було порушено її права. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засідання позов не визнала та пояснила, що з вересня 2021 року на нарадах йшла бесіда про обов`язкову вакцинацію, оскільки був спалах епідемії, тому вони переконували, що необхідно її зробити. До Красненської ОЗЗСО І-ІІІ

ступенів № 1 приїзджав начальник відділу освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Золочівської РДА Бартошик В.З. та переконливо вказував, що може статись коли не вакцинуватись, оскільки ми працюємо з дітьми та наражаємо їх на небезпеку. Узв`язку з чим вона постійно наголошувала всім членам колективу про те, що вакцинація необхідна. У зв`язку з чим 5 листопада 2021 року було винесено Наказ №104-к «Про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати ОСОБА_1 та ОСОБА_4 » Оскільки, позивач відмовилась ознайомитись з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» та попередження невакцинованих працівників, а також з наказом №104-к від 05.11.2021 року, про дану відмову складено відповідний акт від 05.11.2021 р. Крім того, пояснила, що в період воєнного стану вийшов новий наказ, в якому було вказано, що особи, які не вакциновані можуть повернутись до своїх робочих місць, тому працівники які були відстронені повернулись до роботи. Вважає, що прийняте рішення про відсторонення позивача від роботи є обґрунтованим, містить належні посилання на норми чинного законодавства, що дають підстави для відсторонення позивача від роботи.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази у справі, приходить до переконливого висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 розпочала свою трудову діяльність 13.08.1982 року. Згідно наказу райвно №213§3 від 15.08.1988 р. з 01.09.1988 року позивач була призначена на посаду вчителя початкових класів Красненської середньої школи №1 (СШ№1), що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Згідно протоколу засідання наради при директорі №4 від 08.10.2021 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 була присутньою на нараді, яка стосувалась ознайомлення з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 07 жовтня 2021 року за №1306/36928, однак від підпису відмовилась.

Згідно наказу №103-к від 04 листопада 2021 року керівника ОЗЗСО ОСОБА_2 вбачається, що працівники ОЗЗО та його філії були попередженні про відсторонення з 08 листопада 2021 року , якщо до 05 листопада 2021 року вони не нададуть документа про вакцинацію або довідки про абсолютні протипоказання відповідно до переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень відповідно до наказу МОЗ від 16.09.2011 р. №595.

05.11.2021 року керівник ОЗЗСО Ірина Іванівна Чиж видала наказ №104-к «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 та ОСОБА_4 », яким Позивача було відсторонено з 08

листопада 2021 року від виконання посадових обов`язків без збереження заробітної плати за посадою вчитель початкових класів до усунення причин, що зумовили відсторонення.

Згідно акту від 05.11.2021 року про відмову від ознайомлення з наказом «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 », вбачається, що позивачка відмовилась ставити підпис про ознайомлення з наказом №104-к, яким Позивача було відсторонено з 08 листопада 2021 року від виконання посадових обов`язків без збереження заробітної плати за посадою вчитель початкових класів до усунення причин, що зумовили відсторонення.

Згідно ч.1 ст. 3КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працюУкраїни та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до п.п. а,б ст.10 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані: піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Статтею 46 Кодексу законів про працю України визначено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

До інших передбачених законодавством випадків належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.

Відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Відповідно до цього переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники: центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їх структурні підрозділи; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності; підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів; підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року №83.

Разом з цим, належних та допустимих доказів щодо визнання незаконності в передбаченому Законом порядку процедури ухвалення вищезазначеного наказу МОЗ позивач суду не надала, а лише вважала, що керівник Красненської ОЗЗСО І-ІІІ ступенів № 1 фактично виконала незаконні вимоги нормативних актів органів державної влади, які начебто порушують Конституцію України та трудове законодавство. А тому, відповідні твердження позивача, до уваги судом не приймаються.

Зазначене спростовує твердження позивача стосовно недовіри до вказаного наказу МОЗ та питань щодо його законності.

Крім цього, виходячи з вищевикладеного, вакцинування можуть не робити лише ті працівники, які мають саме абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень.

Протипоказання до вакцинації може встановлювати сімейний або лікуючий лікар та надати відповідний висновок про тимчасове чи постійне протипоказання або про відтерміновання через COVID-19 в анамнезі. Проте, позивачка суду не надала зазначених доказів, ствердивши в судовому засіданні, що не вакцинуватись було її особистим переконанням.

Крім цього, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити також наступне.

Пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», який набрав чинності з 08 листопада 2021 року, керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій визначено забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 (далі - перелік);

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена Переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID- 19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб та частини третьої статті 5 Закону України Про державну службу, крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

3) взяття до відома, що на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України Про оплату праці та частини третьої статті 5 Закону України Про державну службу.

Відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Відсторонюючи працівника від роботи, роботодавець повинен діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому в наказі про відсторонення зазначаються підстави та строки такого відсторонення. Керівник зобов`язаний ознайомити працівника з наказом про відсторонення від роботи. У разі коли працівник відмовляється ознайомитися зі змістом наказу або поставити свій підпис на наказі, керівник має скласти акт про відмову працівника ознайомитися з документом. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце.

Водночас законодавством про працю не передбачена така підстава для звільнення, як відсутність у працівника щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, або відмова від вакцинації.

При цьому, тимчасове увільнення працівника від виконання ним його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи (на умовах та підставах встановлених законодавством) в даній справі за своєю суттю не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом. Застосовується такий захід у виняткових випадках і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків. Призупинення трудових відносин в такому випадку не тягне за собою обов`язкове припинення самих трудових відносин. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце.

За наведених обставин, зазначені позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Відмовляючи в задоволенні заявлених позовних вимог, суд зауважує, що індивідуальне право (інтерес) позивача відмовитися від вакцинації, протиставляється загальному праву (інтересу) суспільства, інших працівників закладу, які таку вакцинацію провели у встановленому державою порядку. Внаслідок встановлення такого балансу досягається мета - загальне благо у формі права на безпеку та охорону здоров`я, що гарантовано статтями 3, 27 та 49 Конституції України.

Вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб, з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто, в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави - тобто було виправданим.

Держава, встановивши заборону працювати особам, які не мають профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх працівників закладу.

Отже, право позивача на працю було тимчасового обмежено з огляду на суспільні інтереси.

При цьому позивачем не надано суду медичного висновку про наявність абсолютних протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданого закладом охорони здоров`я, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі викладеного, заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим до задоволення не підлягають.

Доводи позивача про те, що оспорюваним наказом відповідача порушено конституційне право позивача на працю та доступ до професії, також є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Зважаючи на це, не праця, а саме життя, здоров`я і безпека людини, визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні.

Отже, вирішуючи питання про співвідношення норм статей 3 та 43 Конституції України, не можна не визнати пріоритетність забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини над правом на працю.

Інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні забезпечення безпеки життя і здоров`я громадян цієї держави.

Таким чином, норма ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» покликана захистити здоров`я та життя усіх працівників закладу, у зв`язку з ускладненою епідемічною ситуацією, а перебування на роботі працівників, які не отримали профілактичні щеплення, в організованих колективах створює ризик виникнення спалахів коронавірусу, що є загрозою для життя та здоров`я не лише працівників цього закладу, а й членів їхніх сімей, тобто працівник, який не отримав вакцинації проти COVID-19, не лише стає потенційно небезпечним для оточення, а й сам піддається підвищеному ризику захворіти, відвідуючи місця масового скупчення людей.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.5 ст.81 ЦПК України).

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , від її імені дії представник позивача ОСОБА_3 до Красненського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 1 Красненської селищної ради Золочівського району Львівської областіпро визнання протиправним та скасування наказу керівника Красненського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів № 104-к від 05.11.2021 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 та ОСОБА_4 » в частині відсторонення від роботи ОСОБА_1 , допущення до виконання посадових обов`язків за посадою вчителя початкових класів Красненського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів № 1, стягнення з Красненського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів № 1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення витрат на правничу допомогу, допустити негайне виконання рішення слід відмовити.

Водночас, оскільки решта позовних вимог, являються похідними, а відтак такі до задоволення не підлягають.

Окрім того, у відповідності до вимог пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати (судовий збір у розмірі 908,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5000,00 грн.) покладаються на позивачку, ураховуючи відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , від її імені дії представник позивача ОСОБА_3 до Красненського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 1 Красненської селищної ради Золочівського району Львівської областіпро визнання протиправним та скасування наказу керівника Красненського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів № 104-к від 05.11.2021 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 та ОСОБА_4 » в частині відсторонення від роботи ОСОБА_1 , допущення до виконання посадових обов`язків за посадою вчителя початкових класів Красненського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів № 1, стягнення з Красненського ОЗЗСО І-ІІІ ступенів № 1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення витрат на правничу допомогу, допустити негайне виконання рішення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31.08.2022 року.

Суддя: Г. О. Шендрікова