Єдиний унікальний номер: 379/25/21
Провадження № 6/379/1/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2022 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

з участю секретаря судового засідання Гопкало О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима Вячеславовича про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно із іншими особами та звернення на майно боржника, що не зареєстроване в законному порядку,

ВСТАНОВИВ:

До Таращанського районного суду Київської області надійшло приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима Вячеславовича про визначення частки майна ОСОБА_1 , у майні, яким він володіє спільно із іншими особами та звернення на майно ОСОБА_1 , що не зареєстроване в законному порядку.

Своє подання державний виконавець мотивує тим, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва перебуває виконавче провадження № 66913492 з виконання виконавчого листа № 379/25/21 виданого 10.09.2021 Таращанським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики оформленим розпискою від 10.09.2020 в розмірі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) доларів США 00 центів.

В порядку ст.26 ЗУ "Про виконавче провадження" стягувач повідомив, що боржнику ОСОБА_1 належить на праві спільної сумісної власності належить нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 23.06.2021 р, посвідченим ПНКМНО Сохнич К.М. та зареєстрованим в реєстрі за №981, а саме п.17 даного Договору викладено згоду подружжя покупця- ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 .

Згідно витягу №0 від 20.07.2021 р.з ДРАЦС щодо актовогу запису про шлюб в реєстрі міститься актовий запис від 20.7.2007 р. №561 про шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта Номер інформаційної довідки: 276075031 від 22.09.2021 ОСОБА_1 на праві власності належить: нежитлове приміщення. Адреса: АДРЕСА_2 ; квартира за адресою: АДРЕСА_3 .

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов В.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Боржник та його представник, які повідомлені належним чином про час та місце розгляду подання, у судове засідання не з`явилися.

Стягувач та його представники в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду подання повідомлені належним чином.

За правилами ч.2 ст. 443 ЦПК України, неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Судом на підставі частини другої статті 247Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось

Дослідивши подання та матеріали, додані до нього, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима Вячеславовича перебуває виконавче провадження № 66913492 з виконання виконавчого листа № 379/25/21 виданого 10.09.2021 Таращанським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики оформленим розпискою від 10.09.2020 в розмірі 180 000 (сто вісімдесят тисяч) доларів США 00 центів.(а.с.103)

Між ТОВ «Компанія з управління активами «Крістал Ессет Менеджмент» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири від 23.06.2020 року(а.с.99-10).

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі згідно свідоцтва про шлюб від 28.07.2007 року (а.с.100).

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 20.07.2020 року було укладено шлюбний договір(а.с.184-185).

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII(далі Закон від 2 червня 2016 року № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та інших рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (частина перша статті 15 Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII).

Частиною першою статті 18ЦПК України та частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

У частині п`ятій статті 52Закону України від 21 квітня 1999року №606-XIV«Про виконавче провадження» (чинного на час виникнення спірних правовідносин з примусового виконання судових рішень про стягнення коштів на користь позивача) у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Близька за змістом норма міститься і в частині п`ятій статті 48 чинного Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно)

Частиною першою статті 356 ЦК Українипередбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 ЦК України).

За змістом статті 177ЦК України частка у праві спільної власності є об`єктом цивільних прав.

Відповідно до статті 361ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав та на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу шляхом вимоги продажу цієї частки з публічних торгів (пункт 26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19).

Статтею 60 Сімейного кодексуУкраїни передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Статтею 371ЦК України передбачено, що кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки зі спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця (частина перша статті 443 ЦПК України).

У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця, про що зазначено в частині шостій статті 52 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження». Аналогічна норма міститься і в частині шостій статті 48 чинного Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Однак відповідно до шлюбного договору, все майно, в тому числі рухоме нерухоме, яке буде придбане та/або набуте чоловіком або дружиною після укладення даного договору, є особистим майном і належить на праві особистої власності тому ж подружжя, на чиє ім`я воно було придбане або набуте.

Майно з якого приватний виконавець просить виділити частину ОСОБА_1 , за договором купівлі-продажу зареєстроване на його жінку ОСОБА_1 , а тому згідно шлюбного договору належить на приватні власності ОСОБА_1 , тому частка боржника в даному майні відсутня.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що в поданні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима Вячеславовича про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно із іншими особами та звернення на майно боржника, що не зареєстроване в законному порядку відмовити.

Керуючись ст.ст.5,10-13,18,258-259,263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.60 СК України, 355,356,361,368,371 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Вадима Вячеславовича про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно із іншими особами та звернення на майно боржника, що не зареєстроване в законному порядку відмовити в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржено до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий:В. І. Зінкін