Справа № 438/759/21 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/811/1093/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою АТ КБ «Приватбанк» на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 26 квітня 2022 року у справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог.

В травні 2011 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» подав до суду позовну заяву, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.10.2016 в розмірі 17162,40 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_4 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», підписав заяву б/н від 18.10.2016, згідно з якою йому було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений в довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, позичальнику надано в користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 19 000 грн. Своїм підписом у заяві позичальник підтвердив, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, становить договір про надання банківських послуг (далі Договір). При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Заявою позичальника підтверджується, що він був поінформований про умови кредитування, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язався повернути втрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме: погашати кредит та проценти внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу (розміру боргових зобов`язань). Позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 22.07.2020 позивачем була направлена претензія кредитора до Бориславської державної нотаріальної контори, на яку було надано інформацію про те, що спадкоємці померлого із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії «Приватбанк».

Позивач зазначив, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у встановлені ЦК строки. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При цьому, згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 10.12.2020 до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, в якій позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Станом на дату смерті позичальника загальна сума заборгованості за кредитом становить 17162,40 грн., яку позивач проситв стягнути з відповідачів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 26 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її доводи.

Рішення суду оскаржило АТ КБ «Приватбанк», подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що рішення суду прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

Вказує, що ОСОБА_4 звернувся до AT КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 18.10.2016 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.04.2020 року. Відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України - Спадкоємець, який постійно проживавразом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, шо прийнявспадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяціввід дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. В даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів Позичальника та Відповідачів, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 . Виходячи із вищенаведеного, Відповідачі мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 04.04.2020 року по 04.10.2020 року.

Вказує, що суд не з`ясував правовий статус будинку в якому зареєстровані та проживали ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та хто є його власником.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Встановлено, що позичальник ОСОБА_4 своєчасно не повернув АТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти. Станом на 04.04.2020 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 17162,40 грн.

Позичальник ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть.

З матеріалів справи вбачається, що 22.07.2020 року (тобто у межах строків, передбачених законом) позивачем була направлена претензія кредитора (від 03.07.2020) до Бориславської державної нотаріальної контори, щодо включення кредиторських вимог АТ КБ «ПриватБанк» у спадкову масу та повідомлення спадкоємців померлого ОСОБА_4 про наявність боргу перед банком у розмірі 17174,89 грн.

Відповідно до копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , що надано суду на виконання ухвали про витребування доказів, вказана спадкова справа заведена 31.07.2020 року на підставі вказаної вище претензії АТ КБ «ПриватБанк»; будь-які спадкоємці померлого ОСОБА_4 до Бориславської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття не зверталися.

Відповідно до відповіді відділу реєстрації Бориславської міської ради Львівської області, наданої на виконання ухвали про витребування доказів, на день смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за адресою його зареєстрованого місця проживання ( АДРЕСА_2 ) було також зареєстровано місце проживання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» також направив відповідачам, як спадкоємцям за законом після смерті ОСОБА_4 , листи-претензії про обов`язок сплати заборгованості перед банком в розмірі 17174,89 грн, які не було виконано.

Позиція Апеляційного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не було доведено суду передачу спадкоємцям у натурі спадкового майна, тому за таких обставин, обраний позивачем, як кредитором спадкодавця, спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч. 2 ст. 1282 ЦК України, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення заборгованості не можуть бути задоволені.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц.

Як вбачається з відповіді Бориславської державної нотаріальної контори Львівської області від 24 серпня 2022 року, на даний час ніхто із спадкоємців в контору не звертався, а тому про коло спадкоємців та склад спадкового майна відомостей немає.

АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки зареєстровані за однією адресою, що підтверджується відміткою у паспорті.

Проте, колегія суддів вважає такі доводи голослівними та такими, що не підтверджують позовних вимог.

Так, з матеріалів справи встановлено, що покійний ОСОБА_4 , ще в 2005 році був позбавлений батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_2 рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 08 липня 2005 року.

Рішенням Бориславської міської ради Львівської області встановлено піклування над неповнолітньою ОСОБА_6 та призначено їй опікуна.

Вказані обставини на думку колегії суддів дають підстави вважати, що після позбавлення батьківських прав, неповнолітні на той час ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не проживали за місцем реєстрації.

Доказів того, що відповідачі на час смерті ОСОБА_4 , який був позбавлений щодо них батьківських прав, проживали за місцем реєстрації матеріали справи не містять.

Враховуючи, що не встановлено ні кола спадкоємців, ні обсягу спадкового майна, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 26 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 серпня 2022 року.

Головуючий : О.М.Ванівський

Судді: Р.П.Цяцяк

Н.О.Шеремета