КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/8684/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4158/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Мусаєва Магомеда Гасановича інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року у складі судді Банасько І.М.,

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними та скасування довідки-розрахунку державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича по заборгованості зі сплати аліментів, стягувач: ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся у суд із скаргою, у якій просив поновити строк звернення до суду зі скаргою; визнати неправомірною та скасувати довідку-розрахунок по заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 за період з січня 2013 року по 05 квітня 2021 року у виконавчому провадженні № 39051044, складену 05.04.2021 старшим державним виконавцем Шевченківського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмаком О.О.; зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака О.О. скласти довідку-розрахунок по сплаті ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання спільного сина ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 39051044 станом по день винесення рішення суду по даній скарзі.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01.07.2013 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

19.07.2013 Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання вказаного рішення.

25.07.2013 Шевченківським РВДВС у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 39051044. З часу відкриття виконавчого провадження та часу перебування виконавчого документу в державній виконавчій службі ОСОБА_1 сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_3 . 09.02.2021 державним виконавцем Полісмаком О.О. на вимогу стягувача була видана довідка-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по аліментам за період з січня 2013 року по 09.02.2021 у розмірі 35 184 грн.

05.04.2021 державним виконавцем Полісмаком О.О. було складено нову довідку-розрахунок, де загальна сума заборгованості вже склала 56 024 грн 63 коп. з додаванням штрафних санкцій та сплати за виконавче провадження. Боржник з таким розрахунком категорично не погоджується. Окрім того, державним виконавцем 09.02.2021 було винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 10 995 грн.

З часу прийняття рішення суду про стягнення аліментів ОСОБА_1 всі платежі проводив на банківську картку стягувача через "ПриватБанк" або через термінали цього банку. На банківську картку стягувача боржник крім сплати аліментів інших перерахувань не проводив.

У розрахунку від 05.04.2021, так і від 09.02.2021 визначена заборгованість за 2012 рік у сумі 12 000 грн. Однак сплата аліментів мала здійснюватися з 29.01.2013. Таким чином, за три дні січня місяця 2013 року мала бути сплачена сума 96 грн 77 коп. Тому, скаржник стверджує, що станом на 01.01.2014 розмір заборгованості мав складати 11 096 грн 77 коп.

У 2014 році боржником в рахунок сплати аліментів та погашення заборгованості по аліментам було здійснено 8 платежів на загальну суму 8 100 грн. За 2014 рік недоплачена боржником сума зі сплати аліментів становить 3 900 грн. Державним виконавцем було враховано лише 4 сплати на суму 7 000 грн. недорахована сума - 1 100 грн. у зв`язку з чим ОСОБА_1 вважає, що станом на 01.01.2015 розмір заборгованості мав складати 14 996 грн 77 коп.

У 2015 році боржником у рахунок сплати аліментів та погашення заборгованості по аліментам було здійснено 8 платежів на загальну суму 11 475 грн. Державним виконавцем було враховано 6 платежів на суму 7 485 грн. недорахована сума - 3 900 грн. а отже станом на 01.01.2016 розмір заборгованості мав складати 15 521 грн 77 коп.

У 2016 році боржником в якості аліментів було здійснено 7 платежів на загальну суму 8 000 грн Державний виконавець у своєму розрахунку врахував лише один платіж на суму 1 000 грн та не врахував платежі на суму 7 000 грн, а тому станом на 01.01.2017 розмір заборгованості мав складати 19 521 грн 77 коп.

У 2017 році в якості погашення заборгованості по аліментам було здійснено 8 платежів на загальну суму 12 500 грн. Державним виконавцем враховано 7 платежів на суму 10 500 грн та не враховано платіж на 2000 грн, і станом на 01.01.2018 розмір заборгованості мав складати 19 021 грн 77 коп.

У 2018 році боржником в якості аліментів на картку стягувача було здійснено 10 платежів на загальну суму 18 796 грн. Державний виконавець у розрахунку заборгованості врахував один платіж на суму 1 000 грн. а недорахована сума склала 17 796 грн. а тому, станом на 01.01.2019 розмір заборгованості мав складати 12 225 грн 77 коп.

У 2019 році боржником в якості аліментів було здійснено 9 платежів на суму 15 980 грн, які державним виконавцем при обчисленні заборгованості враховано не було. Тому станом на 01.01.2020 розмір заборгованості мав складати 8 245 грн 77 коп.

У 2020 році було здійснено 3 платежі на загальну суму 3 694 грн, які державним виконавцем при обчисленні заборгованості враховано не було. Тому, скаржник стверджує, що станом на 01.01.2021 розмір заборгованості мав складати 16 551 грн 77 коп.

Також вказано, що у квітні 2018 року державним виконавцем у рамках виконавчого провадження було накладено арешт на банківські рахунки боржника у ПриватБанку, на рахунку якого було 13 737 грн 87 коп. Такими діями державний виконавець позбавляв боржника самостійно погашати заборгованість по аліментам чим порушив права стягувача.

У розрахунку заборгованості від 05.04.20211 зазначено сплату аліментів 28.02.2021 у сумі 4 990 грн та списання у березні 2021 року з банківської картки боржника у розмірі 13 737 грн 87 коп. Тому, скаржник стверджує, що станом на 01.04.2021 розмір заборгованості мав складати 823 грн 90 коп.

За таких обставин, у розрахунку заборгованості від 05.04.2021 неправомірно та безпідставно не враховано грошові кошти по сплаті аліментів на загальну суму 49 867 грн. Складена державним виконавцем Полісмаком О.О. довідка-розрахунок від 05.04.2021 порушує права боржника, а тому просив поновити строк на подання скарги визнати неправомірною та скасувати довідку-розрахунок по заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 за період з січня 2013року по 05.04.2021року у виконавчому провадженні № 39051044, складеній 05.04.2021 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмаком О.О., а також зобов`язання скласти об`єктивну довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по аліментах станом на день винесення рішення.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року поновлено строк на подання ОСОБА_1 скарги й у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Мусаєв М.Г. інтересах ОСОБА_1 , за її змістом, не погоджується з оскаржуваною ухвалою в частині відмови у задоволенні скарги, визнання неправомірною та скасування довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.04.2021 й зобов`язання вчинити дії, а тому просить її скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, посилаючись на те, що державним виконавцем безпідставно не було враховано здійснених ОСОБА_1 на користь стягувача у рахунок сплати аліментів 29 платежів на загальну суму 49 867 грн.

Вказано, що районний суд в своїй ухвалі не надав оцінку позиції скаржника та прийняв рішення виключно з позиції стягувача та державного виконавця, не взявши до уваги фактичні докази, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначено, що під час розгляду справи в суді були досліджені оригінали та копії всіх банківських квитанцій по сплаті аліментів, в тому числі і ті 29 платежів, в яких не було відображено цільове призначення. Вказані кошти були перераховані на спеціально відкритий рахунок та виключно як сплата аліментів, однак не були враховані державним виконавцем. На інші картки стягувача скаржник ніяких коштів не перераховував.

Зазначено, що державний виконавець посилався на внутрішні посадові інструкції та вимоги щодо перерахунку аліментів, проте з даними документами скаржник не був ознайомлений, що не може бути підставою для неврахування 29 платежів як сплату аліментів.

Крім того, вказав, що у квітні 2018 року на банківську картку ОСОБА_1 було накладено арешт, а в березні 2021року з цієї картки на користь стягувача було відраховано 13 737 грн 87 коп., як сплата аліментів.

Старший державний виконавець та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час судом повідомлені належним чином.

До апеляційного суду ОСОБА_2 через засоби електронного зв`язку подала пояснення, в яких визнала та підтримала доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, а тому просила скаргу задовольнити, а також у зв`язку з перебування в евакуації розглядати справу за її відсутності.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання.

Заслухавши ОСОБА_1 та його представника - адвоката Мусаєва М.Г., які просили апеляційну скаргузадовольнити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Убачається, що ухвала суду оскаржується лише в частині відмови у задоволенні вимог скарги, питання поновлення строку на подачу скарги ОСОБА_1 не оскаржено, з огляду на зазначене, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, судом апеляційної інстанції судове рішення в зазначеній частині не переглядається.

Відповідно до справи, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 визнані.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01.07.2013 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1000 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с.66-68 т.1).

Встановлено, що за заявою ОСОБА_2 19.07.2013 на виконання вказаного рішення видано виконавчий лист, а 25.07.2013 Шевченківським РВДВС у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 39051044 (а.с. 70, 110,111 т.1).

09.02.2021 старшим державним виконавцем Полісмаком О.О. на вимогу стягувача була видана довідка-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по аліментам за період з січня 2013 року по 09.02.2021 у розмірі 35 184 грн (а.с. 115-117 т.2).

09.02.2021 державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 10 995 грн (а.с. 39 т.2)

05.04.2021 державним виконавцем Полісмаком О.О. було складено нову довідку-розрахунок, де загальна сума заборгованості склала 56 024 грн 63 коп. з додаванням штрафних санкцій та виконавчого збору (а.с. 112-114 т.1).

Відмовляючи в задоволенні вимог скарги, районний суд виходив з того, що державний виконавець діяв законно та обґрунтовано, в його діях не вбачається неправомірності, а тому правові підстави для скасування довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за період з січня 2013 по 05.04.2021 відсутні, як і відсутні підстави для зобов`язання державного виконавця скласти об`єктивну довідку-розрахунок станом по день винесення судового рішення по скарзі.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За змістом ст. 129,129-1 Конституції України, та відповідно до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Виходячи з наведеного, судовий контроль за виконанням судових рішень при розгляді скарг на дії державного виконавця полягає у перевірці дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, а будь-які спори сторін виконавчого провадження стосовно розміру нарахованої заборгованості по аліментам мають бути розглянуті судом в порядку позовного провадження за зверненням таких осіб.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Обов`язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно з роз`ясненнями пункту 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6, спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або у позовному провадженні.

Зі змісту скарги ОСОБА_1 вбачається, що останній не погоджується з розрахунком заборгованості по аліментах, складеним головним державним виконавцем у відповідній довідці від 05.04.2021 та вважає, що зазначений розмір заборгованості є завищеним, остільки складений без врахування квитанцій, які не містять інформацію правову природу здійсненого ним переказу. За його підрахунками, така сума становить 49 867 грн.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, після ухвалення рішення суду від 01.07.2013 заборгованість за 2013 рік мала бути розрахована починаючи з 29 січня 2013 року та складати суму у розмірі 11 096 грн 77 коп., а не 12 000 грн, як зазначено у довідці-розрахунку державного виконавця від 05.04.2021, без урахування суми 903 грн 23 коп.

З указаної довідки убачається, що ОСОБА_1 не сплачував аліменти у 2013 році, що останнім також не заперечується.

Відповідно до даних, які містяться у долучених до справи квитанціях, у 2014 році боржником на користь ОСОБА_2 було здійснено 8 банківських платежів на суму 8100 грн., (а.с.118-119 т.1.) між тим в довідці-розрахунку за 2014 рік не врахований платіж на 1100 грн.

У 2015 році були перераховані на картку стягувача аліменти (8 платежів) на суму 10 485 грн. (а.с. 120-121 т.1) проте державним виконавцем враховані лише 6 платежів на суму 7 485 грн. Не враховано два платежі на суму 3 000 грн.

У 2016 році на картку стягувача було здійснено 7 платежів на загальну суму 8000 грн (а.с. 122-123 т.1), проте державним виконавцем враховано платіж лише за вересень 2016 на 1000 грн. та не враховано сплату згідно 6 платежів на суму 7000 грн.

Відповідно до справи, у 2017 році боржником сплачено як аліменти та погашено заборгованість по аліментам й на картку стягувача перераховано 12 500 грн, проте не 15 499 грн як указує скаржник, а державним виконавцем враховано платежі лише на суму 10 500 грн (а.с.124,125 т.1).

Окрім цього, відповідно до справи, державним виконавцем із фактично здійснених боржником протягом 2018 року 9 платежів, у рахунок сплати аліментів, зараховано лише один, із сплачених протягом 2019 року коштів згідно 9 платежів, не враховано жоден, у 2020 році таких два платежі (а.с.126-131 т.1).

Отже, зазначені обставини свідчать про неврахування старшим державним виконавцем під час складання оспорюваної довідки аліментних платежів, здійснених боржником на користь ОСОБА_2 у період, охоплений з січня 2013 року по 05.04.2021 року.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, районний суд виходив з пояснень державного виконавця та того, що ОСОБА_2 у судовому засіданні указувала на обґрунтоване неврахування державним виконавцем здійснених боржником платежів згідно платіжних документів, які не містили інформації про їх призначення, мотивуючи існуючою між нею та боржником усною домовленістю про сплату ним додаткових витрат на утримання дитини.

Разом з тим, указані обставини заперечував скаржник ОСОБА_1 та зазначав про відсутність будь-якої домовленості у зв`язку з цим зі стягувачем, а також пояснював, що з причин накладення державним виконавцем арешту на його банківську картку, перерахування аліментних платежів у добровільному порядку він вимушений був здійснювати зі звичайного банківського терміналу, де не завжди у квитанції можливо було відображати цільове призначення платежу, як аліменти.

Відповідно до письмового пояснення ОСОБА_2 , яке надійшло на адресу апеляційного суду 18.08.2022, стягувач зазначила про визнання вимог апеляційної скарги у повному обсязі й висловила прохання про задоволення поданої по справі апеляційної скарги (а.с.241, 242 т.2).

Відповідно до положень ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно п.2 ч.4 ст.364 ЦПК України, визнання апеляційної скарги іншою стороною враховується судом апеляційної інстанції у частині наявності або відсутності фактів, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на викладене, підстав до відхилення викладеної у поясненні ОСОБА_2 інформації та неврахування її під час апеляційного розгляду справи, колегія суддів не вбачає.

За змістом пояснення, ОСОБА_2 визнала, що грошові кошти, отримані нею від ОСОБА_1 , та які не було враховано державним виконавцем у довідці, були саме аліментними платежами на виконання рішення суду, а не будь-якою іншою допомогою.

Отже, зазначені обставини дають підстави для висновків про те, що цільовим призначенням платежів, здійснених боржником за період з січня 2013 року по 05.04.2021 на користь ОСОБА_2 , які не містять відповідної інформації, є сплата аліментів на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2013 року, та які помилково не були враховані суб`єктом оскарження у виконавчому провадженні № 39051044 під час складання довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 від 05.04.2021.

Згідно положень ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Зі справи убачається, що ОСОБА_1 від вимог поданої по справі скарги в установленому законом порядку не відмовлявся.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням встановленого, ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлена з порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому підлягає скасуванню з постановленням у цій частині нового судового рішення про визнання неправомірною та скасування довідки-розрахунку від 05 квітня 2021 року, а також зобов`язання старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака О.О. скласти у новій редакції довідку-розрахунок заборгованості по сплаті ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 39051044 за період з січня 2013 року по 05 квітня 2021 року.

Законом не передбачено оскарження дій посадової особи на майбутнє, тому вимога скарги про зобов`язання старшого державного виконавця скласти довідку - розрахунок заборгованості станом на день винесення рішення по скарзі, не ґрунтується на законі та підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Мусаєва Магомеда Гасановича інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2021 року в частині вирішення вимог скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування довідки-розрахунку по заборгованості, зобов`язання вчинити дії - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким визнати неправомірною та скасувати довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 за період з січня 2013 року по 05 квітня 2021 року у виконавчому провадженні № 39051044, складену 05.04.2021 старшим державним виконавцем Шевченківського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмаком Олександром Олександровичем.

Зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмака Олександра Олександровича скласти у новій редакції довідку-розрахунок по сплаті ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 39051044.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 01 вересня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: