Пр.. №2/336/226/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Запоріжжя 7 вересня 2022 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.

при секретарі Лопаткіній А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом.

У позові зазначила, що 30.04.1985 року батьки позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, у 1992 році на підставі ордеру № 106 від 26.03.1992 року родина позивача вселилась у квартиру АДРЕСА_1 , членом ЖБК був батько позивача ОСОБА_5

29.10.1992 року внесок за квартиру був виплачений у повному обсязі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 , який з 1992 року і по день своєї смерті постійно проживав в квартирі АДРЕСА_1 .

Однак ОСОБА_5 за декілька років до своєї смерті змінив місце своє реєстрації, зареєстрував своє місце проживання у квартирі АДРЕСА_2 разом із матір`ю позивача.

Станом на червень 2020 року у квартирі АДРЕСА_1 постійно проживав батько позивача ОСОБА_5 , матір ОСОБА_2 , та позивач ОСОБА_1 та донька позивача ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 , сестра позивача з 2012 року постійно проживає у м. Києві разом із чоловіком та дитиною.

ОСОБА_7 постійно проживає одна в квартирі АДРЕСА_2 , за своє життя батько позивача регулярно навідував свою матір, допомагав їй по домогосподарству.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Спадкоємців першої черги за законом четверо: дружина ОСОБА_2 , матір ОСОБА_7 , доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Протягом шести місяців з моменту смерті батька позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась лише ОСОБА_2 .

Позивач вже після спливу шестимісячного строку отримала від П`ятої Запорізької нотаріальної контори повідомлення про відкриття спадщини від 11.12.2020 року із роз`ясненням про необхідність звернення до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини.

На підставі викладеного позивач просить суд встановити факт постійного проживання разом із батьком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на день його смерті у квартирі АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні представник позивача наполіг на позові, а ОСОБА_2 проти позову не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_1 , спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позивач постійно проживала з батьком до смерті останнього за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується актом обстеження квартири від 19.03.2021 року виданий головою ОСББ «Новатор-35».

Факт постійного проживання позивача з батьком на день смерті не заперечується і самими відповідачами.

Позивач вже після спливу шестимісячного строку отримала від П`ятої Запорізької нотаріальної контори повідомлення про відкриття спадщини від 11.12.2020 року із роз`ясненням про необхідність звернення до нотаріуса із заявою про відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту віднесено до компетенції суду.

Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

За позицією Верховного Суду України, викладеною в абз.2 п.2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту

Так, факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджують поясненнями відповідачів та наявними у матеріалах справи доказами.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за законом першої черги, постійно мешкала зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_3 на момент смерті та прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 та в неї виникло право на зазначену спадщину. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

В справі маються достатні докази, які свідчать про те, що після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла його донька позивач по справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) з батьком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на день його смерті, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_2 - у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін