Справа № 297/2138/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ІЛЬТЬО І. І.,

при секретарі: Гарані О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Берегове цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

До Берегівського районного суду Закарпатської області надійшла позовна заява за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування первісного позову своєї заяви позивач зазначає, що 08 вересня 2012 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Барининської сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області, актовий запис № 07. За час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що спільне життя не склалося, оскільки кожний із них має різні погляди на сімейне життя, а тому вважає, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечили б особистим інтересам позивача. Зазначає, що подружні стосунки між ними припинені та на даний час між ними втрачено взаєморозуміння та взаємоповага, а тому сім`я існує формально. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем.

09.08.2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною заявою до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що протягом останніх двох років подружнього життя кожен з них має різні погляди на шлюб та сім`ю. Зазначив, що сімейні сварки між ними почали виникати на першому році спільного подружнього життя. Також, посилається на те, що він вже звертався до суду стосовно розірвання шлюбу між ними, однак робив це з метою демонстрації серйозності наявності у їх родині проблем та з метою компромісу, щоб зберегти сім`ю. Оскільки син проживає разом з ним на його утриманні, а відповідачка самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків після припинення шлюбних відносин, тому після розірвання шлюбу позивач бажає, щоб малолітній син продовжував проживати з ним.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову не подав.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 08.09.2012 року у виконавчому комітеті Барининської сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області, актовий запис № 07, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Згідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 у подружжя народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний.

Як встановлено судом, від шлюбу у сторін є син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з батьком ОСОБА_2 ..

Вирішуючи вимогу позивача за зустрічним позовом про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач за зустрічним позовом подала до суду, в якій не заперечувала проти залишення дитини після розірвання шлюбу разом з позивачем ОСОБА_2 ..

У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід залишити із позивачем ОСОБА_2 , з яким він на даний час проживає.

За таких обставин, враховуючи спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати та малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати біля батька ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даними позовами є виваженим та відповідає волевиявленню сторін, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. ст. 110, 112, 114 Сімейного кодексу України, ст. ст. 1-23, 76-81, 141, ст. ст. 258-259, 274, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Первісний та зустрічний позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 08.09.2012 року у виконавчому комітеті Барининської сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області, актовий запис № 07 - розірвати.

Визначити місце проживання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Суддя Іван ІЛЬТЬО