Ухвала

Іменем України

31 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 2-1441/10

провадження № 61-7318ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року у складі колегії суддів: Готри Т. Ю., Бисаги Т. Ю., Джуги С. Д. у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця, де заінтересованою особою є заступник начальника Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_2.

Скаргу обґрунтувала тим, що 06 грудня 2013 року Виноградівським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист у справі № 2-1441/10 про стягнення з неї 702 601,44 грн. Постановою державного виконавця Граб С. С. від 25 червня 2016 року відкрито виконавче провадження № 50954226, а постановою від 05 жовтня 2017 року цього ж виконавця арештоване все її рухоме і нерухоме майно.

Усі виконавчі дії у межах зазначеного виконавчого провадження з 29 січня

2019 року по 14 січня 2020 року вчинялись заступником начальника відділу ОСОБА_2., зокрема постанова від 29 січня 2019 року про арешт майна, постанова від 13 серпня 2019 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, постанова від

27 серпня 2019 року про заміну сторони виконавчого провадження до прийняття ним 14 січня 2020 року постанови про прийняття ним як державним виконавцем цього виконавчого провадження до виконання. Тобто, у виконавчому провадженні приймалися вказані постанови і вчинялися виконавчі дії посадовою особою, яка не була державним виконавцем, а відтак ОСОБА_2 не був учасником виконавчого провадження до 14 січня 2020 року.

Посилаючись на наведені обставини просила суд:

1) визнати протиправними дії заступника начальника Виноградівського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_2. щодо прийняття ним постанов у виконавчому провадженні № 50954226 від

29 січня 2019 року, 13 серпня 2019 року, 27 серпня 2019 року, без повноважень на вчинення таких виконавчих дій;

2) скасувати постанови від 29 січня 2019 року, 13 серпня 2019 року, 27 серпня

2019 року заступника начальника Виноградівського РВ ДВС ГТУЮ Закарпатської області ОСОБА_2., прийнятих ним у межах виконавчого провадження

№ 50954226;

3) визнати протиправними дії посадової особи Виноградівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо перевірки, підписання та надсилання заявки на реалізацію арештованого майна (торгового комплексу «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, Виноградівський район, Закарпатська область) разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року № 2831/5, організатору торгів в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи по виконавчому провадженню № 50954226.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2020 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії заступника начальника Виноградівського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції Закарпатської області ОСОБА_2. з прийняття постанов у виконавчому провадженні № 50954226 від 29 січня

2019 року, 13 серпня 2019 року, 27 серпня 2019 року, без повноважень на вчинення таких виконавчих дій. Скасовано постанови від 29 січня 2019 року, 13 серпня

2019 року, 27 серпня 2019 року заступника начальника Виноградівського РВ ДВС ГТУЮ Закарпатської області ОСОБА_2., прийнятих ним у межах виконавчого провадження № 50954226. Визнано протиправними дії посадової особи Виноградівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо перевірки, підписання та надсилання заявки на реалізацію арештованого майна (торгового комплексу «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1 ) разом із документами, передбаченими абзацами четвертим-восьмим пункту 3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року

№ 2831/5, організатору торгів в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) до Системи по виконавчому провадженню № 50954226.

Суд зробив висновок про порушення процедури прийняття вказаних постанов та вчинення виконавчих дій, оскільки виконавчі дії в рамках ВП № 50954226

з 29 січня 2019 року по 14 січня 2020 року вчинялись заступником начальника відділу ОСОБА_2. до прийняття ним постанови про прийняття як державним виконавцем виконавчого провадження №50954226.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року апеляційну скаргу Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) задоволено частково, ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2020 року скасовано, скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав порушення процесуального строку для подання скарги.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що скарга подана з пропущенням десятиденного строку звернення до суду, а скаржником відповідно до частини другої статті 449 ЦПК України не порушено питання про поновлення цього строку та необґрунтовано поважність причин для його поновлення.

Постановою Верховного Суду від 03 лютого 2021 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Закарпатського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд вказав, що матеріали справи не містять даних про направлення державним виконавцем копії постанов від 29 січня 2019 року, 13 та 27 серпня

2019 року на адресу ОСОБА_1 , матеріали виконавчого провадження

№ 50954226 судами не досліджувалися, а тому висновки суду про те, що

ОСОБА_1 дізналася про їх наявність з моменту їх прийняття є передчасними та ґрунтуються на припущеннях, що заборонено в силу положення частини шостої статті 81 ЦПК України.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року апеляційну скаргу Виноградівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) задоволено, ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2020 року скасовано, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що виконавче провадження у межах Виноградівського РВ ДВС передано від державної виконавиці Граб С.С. до заступника начальника цього ж відділу ОСОБА_2. на підставі розпорядження начальника Виноградівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Феделеша В. І. від 18 січня 2019 року № 26, доручення цього ж начальника відділу від 18 січня 2019 року № 50654226/19 та акту прийому-передачі від 18 січня 2019 року, за якими Граб С. С. передала ОСОБА_2 указане виконавче провадження.

З огляду на це, сама по собі відсутність постанови ОСОБА_2 про прийняття цього виконавчого провадження, за наявності розпорядження, доручення начальника цього відділу, акту прийому-передачі, не дає безумовних підстав уважати про неправомірність дій по прийняттю оскаржених постанов від 29 січня 2019 року, 13 серпня 2019 року і 27 серпня 2019 року не уповноваженою на те особою. Зважаючи на те, що відсутні підстави для визнання протиправними дій заступника начальника Виноградівського РВ ДВС ОСОБА_2. щодо прийняття ним постанов у виконавчому провадженні № 50954226 від 29 січня 2019 року,

13 серпня 2019 року, 27 серпня 2019 року та їх скасування, не підлягає задоволенню і вимога ОСОБА_1 про визнання протиправними дій посадової особи Виноградівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо перевірки, підписання та надсилання заявки на реалізацію арештованого майна (торгового комплексу «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1 ).

26 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Касаційна скарга мотивована тим, що дії заступника начальника Виноградівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2. та начальника Виноградівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Феделеша В. І. суперечать статті 19 Конституції України, Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України «Про виконавче провадження» та Положенню «Про автоматизовану систему виконавчого провадження».

ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України, посилаючись на те, що повний текст оскарженої постанови отримано ним 08 липня 2022 року. На підтвердження зазначених обставин до касаційної скарги додано відповідні докази.

За змістом частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Ураховуючи, що наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження є поважними, клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, а строк на касаційне оскарження поновленню.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суди встановили, що ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2013 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-1441/10 із ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Кей-Колект».

Ухвалою цього ж суду від 29 листопада 2013 року було ухвалено видати ТОВ «Кей-Колект» дублікат виконавчого листа у справі № 2-1441/10.

06 грудня 2013 року Виноградівським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист у справі № 2-1441/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 702 601,44 грн.

Із витребуваних апеляційним судом матеріалів виконавчого провадження

№ 50954226 вбачається, що постановою державної виконавиці Граб С. С. органу ДВС Виноградівського РУЮ від 25 квітня 2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа

№ 2-1441/10, а постановою цієї ж виконавиці Граб С. С. від 05 жовтня 2017 року накладено арешт на рухоме і нерухоме майно боржниці ОСОБА_1 .

У зв`язку зі значним навантаженням державної виконавиці Граб С. С., розпорядженням начальника Виноградівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Феделеша В. І. від 18 січня 2019 року № 26 виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа № 2-1441/10, виданого 06 грудня

2013 року Виноградівським районним судом Закарпатської області, доручено передати заступнику начальника цього ж відділу ОСОБА_2.

Дорученням начальника Виноградівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Феделеша В.І. від 18 січня 2019 року № 50654226/19 адресованого державній виконавиці Граб С. С. доручено передати виконавче провадження АСВП

№ 50654226 із примусового виконання виконавчого листа № 2-1441/10, виданого 06 грудня 2013 року Виноградівським районним судом Закарпатської області, заступнику начальника Виноградівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2.

Згідно акту прийому-передачі незавершених виконавчих проваджень між державними виконавцями Виноградівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 18 січня 2019 року, Граб С. С. передала ОСОБА_2 , а останній прийняв указане виконавче провадження.

У подальшому, в межах цього виконавчого провадження, постановами заступника начальника відділу ОСОБА_2.: - від 29 січня 2019 року описано та накладено арешт на торговий комплекс «ІНФОРМАЦІЯ_1»; - від 13 серпня 2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні; - від 27 серпня 2019 року замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Укрсибанк» на ТОВ «Кейт Колект» на підставі ухвали Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 квітня 2013 року.

10 січня 2020 року постановою заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гайданки М. М. передано з Виноградівського РВ ДВС ПЗМУ МЮ (м. Івано-Франківськ) до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області ПЗМУ МЮ (м. Івано-Франківськ) для подальшого виконання виконавчого провадження № 50954226 із примусового виконання виконавчого листа № 2-1441/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей Колект» 702 601,44 грн заборгованості.

15 січня 2020 року постановою головної державної виконавиці відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області ПЗМУ МЮ (м. Івано-Франківськ) Місник Н. В. прийнято виконавче провадження із виконання виконавчого листа № 2-1441/10, виданого 06 грудня 2013 року Виноградівським районним судом Закарпатської області.

Водночас із матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що 14 січня

2020 року заступником начальника Виноградівського РВ ДВС ОСОБА_2. приймалась постанова про прийняття до виконання вказаного виконавчого провадження.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини друга ? третя статті 451 ЦПК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі

№ 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE,

№ 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Апеляційний суд встановив, що виконавчий документ щодо виконання судового рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області у справі

№ 2-1441/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 702 601,44 грн, виданий 06 грудня 2013 року, боржником не виконано; заступником начальника Виноградівського РВ ДВС ОСОБА_2. прийнято вказане виконавче провадження за актом прийому-передачі на підставі розпорядження та доручення начальника цього відділу.

За таких обставин апеляційний суд зробив правильний висновок, що сама лише відсутність постанови ОСОБА_2 про прийняття виконавчого провадження не дає підстав уважати про неправомірність прийнятих ним постанов від 29 січня 2019 року, 13 серпня 2019 року і 27 серпня 2019 року, як неуповноваженою на те особою, та не свідчить про порушення прав ОСОБА_1 як боржника у зазначеному виконавчому проваджені. Тому відсутні підстави для визнання протиправними дій заступника начальника Виноградівського РВ ДВС ОСОБА_2. щодо прийняття ним постанов у виконавчому провадженні № 50954226 від

29 січня 2019 року, 13 серпня 2019 року, 27 серпня 2019 року, а інші вимоги скарги є похідними, тому також не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE,

№ 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Закарпатського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 лютого

2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат