Справа № 161/9185/22
Провадження № 2/161/3339/22
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

31 серпня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Черняка В.В., за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2022 року ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3 ) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач є колишньою невісткою позивача, яка вселилася у будинок з його дозволу. Але в подальшому шлюбні відносини між відповідачем та його сином погіршилися, а відповідач добровільно покинула будинок. Також позивач вказує, що відповідач не вживала жодних стосовно вселення у визначені власником приміщення.

З наведених вище підстав позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування спірним будинком.

В підготовче засідання позивач та його представник не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

В підготовчому засіданні відповідач подала клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивоване тим, що у цивільних справах №№161/3833/15-ц, 161/18324/17 судом вже розглянутий спір між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Представник відповідача клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити, з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2015 року у цивільній справі №161/3833/15-ц в задоволенні позову ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітньої дочки ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Служба у справах дітей Луцької міської ради, про примусове вселення та зобов`язання не чинити перешкод в користуванні будинком відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Луцької міської ради, про втрату права на користування житлом відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 22 січня 2016 року у цій же справі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2015 року в даній справі в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про примусове вселення та зобов`язання не чинити перешкод в користуванні будинком скасовано та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітньої дочки ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про примусове вселення та зобов`язання не чинити перешкод в користуванні будинком задоволено.

Вселено ОСОБА_1 та малолітню ОСОБА_4 в будинок АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_4 в користуванні будинком.

В решті рішення залишено без змін.

Обґрунтовуючи свій зустрічний позов у цивільній справі №161/3833/15-ц ОСОБА_3 вказував наступне:

«В обґрунтування зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 вказує про те, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про шлюб від 30.04.2010 року між ОСОБА_6 , який є його сином та ОСОБА_1 було укладено шлюб. 27.07.2010 року було зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 в житловому будинку АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи в шлюбі народилась внучка ОСОБА_4 . Однак, в останній період сімейні відносини між сином ОСОБА_6 та ОСОБА_1 стали напруженими, що в підсумку призвело до фактичного припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу.

Посилаючись на висновки Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 18.07.2014 року, 01.12.2014 року, покази свідків, ОСОБА_3 вказує про те, що з 03 грудня 2013 року ОСОБА_1 в житловому будинку по АДРЕСА_1 , не проживає.

З огляду на такі обставини та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 405 ЦК України вважає, що ОСОБА_1 втратила право на користування належним позивачу будинком у зв`язку відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік.».

В подальшому, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2019 року у цивільній справі №161/18324/17 відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Служба у справах дітей Луцької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Постановою Волинського апеляційного суду 24 липня 2019 року вищенаведене рішення суду в частині вирішення зустрічного позову залишено без змін, а первісний позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_3 визначити житлове приміщення, яке мають право займати ОСОБА_1 і її малолітня дитина ОСОБА_4 у будинку АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи свій зустрічний позов у цивільній справі №161/18324/17 ОСОБА_3 вказував наступне:

«Вказаний зустрічний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 більше ніж протягом одного року не проживає у спірному будинку. З наведених підстав та з посиланням на приписи ст.405 ЦК України просить суд визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 ».

Суд зазначає, що предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

В розглядуваному випадку, на переконання суду, предмет позову у цій справі є тотожним вимогам за зустрічними позовами у цивільних справах №№161/3833/15-ц, 161/18324/17, оскільки стосується визнання відповідача такою, що втратила права користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Сторони у цих справах також є тими самим.

Підстави позову, якими ОСОБА_3 обґрунтовував свої вимоги у цивільних справах №№161/3833/15-ц, 161/18324/17 та у цій справі також є тими самими та тезисно зводяться до наступних доводів позивача:

1) відповідач втратила інтерес до житла;

2) відповідач не проживає у житлі понад один рік;

3) відповідач не є членом сім`ї позивача;

4) відповідач не має дійсного наміру проживати у житлі, а штучно вимагає цього, щоб дошкулити позивачу.

У всіх випадках ОСОБА_3 зазначав одне і теж нормативно-правова обґрунтування позовів, зокрема посилання на приписи ст.405 ЦК України.

Фактично з аналізу тексту позову у цій справі слідує, що єдиною нібито новою обставиною є небажання відповідача проживати у житловому приміщенні, яке визначив їй для цього позивач, як власник майна. Однак такі обґрунтування не є новими підставами для позову, адже у цивільні справі №161/18324/17 суди вже надали детальну відповідь на ці доводи позивача, де він, як у суді першої, так і апеляційної інстанції стверджував про визначення ним для проживання кімнати 1-16.

Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що спір між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже вирішений судами в цивільних справах №№161/3833/15-ц, 161/18324/17, а подання цього позову є намаганням ревізувати висновки судів у непередбачений процесуальним законом спосіб. З цих підстав слід закрити провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання відповідача про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщення, - закрити.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складений та підписаний 02 вересня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк