Справа № 459/2741/20 Головуючий у 1 інстанції: Отчак Н.Я.
Провадження № 22-ц/811/1273/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року Львівського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пащука Артема Ігоровича на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 травня 2022 року в складі судді Отчак Н.Я. у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

встановив:

У жовтні 2020 року представник позивача ПрАТ «СК «ВУСО» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 107467,08 грн. та вирішити питання судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Вимоги обґрунтовані тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 8-03 від 03.09.2019, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме транспортного засобу марки «Toyota Venza», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 09.11.2019 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «Toyota Venza» та ТЗ марки «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_1 . У результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Згідно із довідкою про обставини ДТП, особою, винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, є ОСОБА_1 , його вина встановлена постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 05.12.2019.

Відповідно до умов договору страхування одним із страхових випадків, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП завдано шкоду автомобілю Страхувальника. Підставою для визначення розміру збитку є рахунок станції технічного обслуговування, рекомендованої Страховиком. Вартість відновлювального ремонту становить 205 084,29 грн. Зазначає, що на підставі заяви на виплату страхового відшкодування, відповідно до статті 25 Закону України «Про страхування», згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» здійснено розрахунок страхового відшкодування та сплачено суму страхового відшкодування у загальному розмірі 205 084, 29 грн., що підтверджується страховим актом № 15039-02 від 28.11.2019, доповненням № 1 від 17.01.2020 до страхового акту 15039-02, довідкою-підтвердженням заліку страхового відшкодування та платіжними дорученнями.

З урахуванням положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування па користь ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 97 617,21 грн. Таким чином, непокритою залишилася матеріальна шкода в сумі 107 467,08 грн. - різниця між фактично відшкодованими позивачу збитками та витратами, які необхідно понести для здійснення ремонту належного йому автомобіля, яка і підлягає стягненню з Відповідача. Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 107 467,08 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2102 грн.

Оскаржуваним рішенням Червоноградського міського суду Львівськгої області від 02 травня 2022 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 у користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 83139,60 грн. 08 коп..

Стягнуто з ОСОБА_1 у користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», судовий збір у розмірі 1626 грн. 17 коп.

В решті вимог - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_3 , з рішенням не погоджується, вважає, що таке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що вартість збитку становить 88090,47 грн., сума розрахована за мінусом зносу, тому позивач мав виплатити потерпілому лише 88090,47 грн, а не як самостійно визначив 205084,29 грн., при цьому МТСБ України виплатило позивачу більшу суму, а саме 97617,21 грн., тому сума стягнення, яка визначена у позові у розмірі 107467,08 грн. є безпідставною.

Вважає, що пред`явлення позовної вимоги до відповідача є безпідставним, оскільки позивач був зобов`язаний встановити належними та допустимими доказами вартість відновлювального ремонту, а не представляти суду докази, які різняться між собою.

Покликається на те, що перед виплатою страхового відшкодування, страхова компанія за участю винуватця мала б призначити оцінщика та оцінити вартість відновлювального ремонту, а не здійснювати виплату до призначення оцінки, що свідчить про маніпуляцію з метою завищення вартості ремонту.

Зазначає, що консультативний висновок про визначення вартості матеріального збитку не є висновком експерта, а висновок не є належним доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Вважає, що збитки розраховано позивачем неправильно, оскільки невраховано фізичний знос автомобіля.

Покликається на судову практику касаційного суду.

Звертає увагу, що у разі вирішення питання про відшкодування реальних збитків, належними доказами можуть бути платіжні документи та інші документи, які підтверджують факт понесення таких витрат і повязаність таких витрат з усуненням заподіяної шкоди.

Натомість, має сумніви у достовірності проведених ремонтних робіт, у тому числі реальності таких робіт, вважає, що такі є завищеними, а реальність збитків може бути встановлена лише експертним шляхом.

Просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 02 травня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Стягнути з позивача судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення шкоди, розмір якої не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Виключно бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які вже висловлені, зокрема, у позові заяві та апеляційній скарзі, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц), відтак не підлягає до задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи та виклик в судове засідання учасників справи.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги місцевий суд виходив з того, що МТСБУ сплачено ПрАТ «СК «ВУСО» суму страхового відшкодування у розмірі 97617,21 грн., відтак непокритою залишилася матеріальна шкода в сумі 107 467,08 грн., що складає різницю між фактично відшкодованими позивачу збитками та витратами, які понесені на здійснення ремонту автомобіля марки «Тойота Венза», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Окремо суд зазначив, що обсяг відповідальності МТСБ Україна обмежена положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак із системного аналізу ст. ст. 1166, 1187 ЦК України виходить, що обов`язок по відшкодуванню в повному обсязі завданої внаслідок ДТП шкоди покладається на винну особу незалежно від наявності у такої особи пільг, що звільняють її від укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджено висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 922/1436/17.

Так, суд першої інстанції врахував, що у консультативному висновку, актах виконаних робіт та рахунках-фактурі наявні розбіжності вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Тойота Венза» реєстраційний номер НОМЕР_1 , крім цього згідно висновку експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 4790 від 29.12.2021, експертиза яка була проведена на підставі ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 07.05.2021 та ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 24.09.2021 із зміненим формулюванням питань за клопотанням відповідача, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота Венза» реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 180756,81 грн.; вартість матеріального збитку, враховуючи пошкодження, які можливо було встановити з матеріалів цивільної справи № 459/2741/20 та фотографій пошкодженого автомобіля на CD-дисках, в цінах на момент ДТП становила 88090,47 грн. Автомобіль експертом не оглядався, оскільки був повністю відновлений.

Разом з цим, сторонами не ставилися питання щодо призначення додаткової автотоварознавчої експертизи для з`ясування питань, які не у повній мірі досліджувалися експертом та не подано доказів, які б спростовували висновок експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 4790 від 29.12.2021.

Поряд з цим, врахувавши, що згідно Акту (Протоколу) огляду ТЗ Заява на виплату», від 12.11.2019 складеного оцінювачем (спеціалістом) ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» Грещаком Ю.Б., під час огляду автомобіля марки «Тойота Венза», реєстраційний номер НОМЕР_1 у присутності ОСОБА_2 , виявлено ряд пошкоджень, однак згідно ремонтної калькуляції № 18067 від 22.04.2020, до такої увійшли також інші пошкодження, що не були виявлені при первинному огляді транспортного засобу, і такі в акті не зазначені, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 83139,60 грн. (180756,81 грн. вартість відновлювального ремонту - 97617,21 грн. сума страхового відшкодування МТСБУ), відтак частково задовольнив позовні вимоги.

Крім цього, суд стягнув судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Розглядаючи даний спір та перевіряючи законність оскаржуваного рішення згідно вимог ЦПК України, судова колегія враховує таке.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України).

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти, заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ст. 11 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 09.11.2019 о 22.10 год. в м. Червонограді по вул. Б. Хмельницького, 49а ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Фольксваген Каді» реєстраційний номер НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого вчинив наїзд на припаркований автомобіль марки «Тойота Венза» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Червоноградського міського суду Львівської області від 05.12.2019 у справі № 459/3283/19, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Зокрема, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху, а залишивши місце дорожньо-транспортної пригоди, вимоги п.2.10а Правил.

Постанова не оскаржувалася та набрала законної сили 16.12.2019 (т. 1 а.с. 23).

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.11.2019, а також вина відповідача ОСОБА_1 , яку останній визнав, у цій дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої автомобілю марки «Тойота Венза» реєстраційний номер НОМЕР_1 завдано механічних пошкоджень,визначені у постанові Червоноградського міського суду Львівської області від 05.12.2019, відтак в силу статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування».

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексуУкраїни).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»).

Власником транспортного засобу «Тойота Венза» реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 20).

Між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 8-03 від 03.09.2019, за умовами якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Тойота Венза», реєстраційний номер НОМЕР_1 та зобов`язався відшкодувати страхувальнику або вигодонабувачу прямі збитки, що сталися внаслідок ризиків, позначених у цьому договорі, як прийняті під страховий захист п. 7.1. договору (т. 1 а.с. 13-18).

Страхова сума за договором складає 600000,00 грн.

Крім цього, дійсно з врахуванням п. 5.1 договору добровільного страхування наземного транспорту № 8-03 від 03.09.2019, страхове відшкодування визначається без урахування амортизаційного зносу запчастин, деталей, матеріалів.

Більше того, підставою для визначення розміру збитку є СТО офіційного дилера, що виконує гарантійне обслуговування ТЗ та обране страховиком (п. 5.2 договору).

Тобто, фактично згідно умов договору страхування, підставою для виплати є саме наданий страховиком (позивачем) рахунок СТО.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги щодо заперечення консультативного висновку, як акту, який визначає вартість матеріального збитку.

Згідно копії Акту (Протоколу) огляду ТЗ, складеного оцінювачем/(спеціалістом) ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» Грещак Ю.Б., 12.11.2019 проведено огляд автомобіля марки «Тойота Венза», реєстраційний номер НОМЕР_1 у присутності ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 25-26).

Згідно із консультативним висновком про визначення вартості матеріального збитку, завданих власнику транспортного засобу за вих. №18067 від 26.05.2020, складеним ТзОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» на замовлення оцінки матеріального збитку ПрАТ «СК «ВУСО», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота Венза» реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 207 327,99 грн.; вартість матеріального збитку заподіяного власнику після аварійного пошкодження транспортного засобу «Тойота Венза» реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 09.11.2019 дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування втрати товарної вартості, у розмірі 97617,21 грн. (т. 1 а.с. 42-74).

Згідно акту виконаних робіт № ДМ00081493 від 31.01.2020 та акту виконаних робіт №25947 від 31.01.2020, фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота Венза» реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 207589,29 грн.

При цьому, згідно рахунку-фактури № ПП00002324 від 18.11.2019, рахунку-фактури № ПП00000008 від 03.01.2020, страхового акту №15039-02 від 28.11.2019 року, доповненням № 1 від 17.01.2020 до страхового акту 15039-02, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота Венза» реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 203464,29 грн. (т. 1 а.с. 27-30).

Відповідно до платіжних доручень: № 31953 від 28.11.2019, № 32173 від 29.11.2019, № 1470 від 17.01.2020, довідки - підтвердження заліку страхового відшкодування, підтверджується факт виплати ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодування ОСОБА_4 в розмірі 205084,29 грн. (т. 1 а.с. 32-34).

В свою чергу, види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до п. 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV), його норми мають перевагу над нормами інших законів у цій сфері страхування.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за цим законом є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону).

Стаття 4 цього закону визначає суб`єктів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, зокрема до таких відносяться страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі.

Згідно із статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, в порядку визначеному законом.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За змістом пункту 22.1 статті 22, статті 23 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IVпорядку.

Аналогічного висновку дійшов ВС у постанові від 23.09.2020, справа № 199/1100/19.

В свою чергу, згідно із п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю і групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до п 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (абзацу 2 пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з врахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту па території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З врахуванням того, що відповідач ОСОБА_1 є учасником антитерористичної операції, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 та має пільги щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, позивач ПрАТ «СК «ВУСО», як страховик, який виплатив страхове відшкодування звернувся із відповідною заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України (т. 1 а.с. 41).

У цьому контексті колегія суддів враховує те, що ст.ст. 28, 29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому страховиком у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Наведене вище дає підстави дійти висновку, що спеціальні норми ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Натомість, як зазначено вище предметом розгляду є вимоги позивача, як страховика потерпілої особи, який виплатив останній весь розмір заподіяної шкоди (без амортизаційного зносу), як це визначеного договором добровільного страхування, пред`явлені до винної особи та обґрунтовані тим, що виплату, яку отримало товариство від МТСБУ не у повній мірі покриває відшкодування всього розміру шкоди, який належним чином розрахований.

Так, колегія суддів погоджується з тим, що обсяг відповідальності Страховика (МТСБУ) обмежений положеннями статті 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Зокрема, згідно Довідки підтвердження надходження коштів 31.07.2020 МТСБУ виплатило ПрАТ «СК «ВУСО» 97 617,21 грн (т. 1 а.с. 75).

Таким чином, з врахуванням принципу диспозитивності, виключною правовою проблемою у даних правовідносинах є встановлення наявності чи відсутності підстав для покладення на відповідача, як винну особу обов`язку сплатити різницю між фактичним розміром шкоди, який був сплачений страховиком ПрАТ «СК «ВУСО» потерпілій і виплатою МТСБУ.

Так, відповідно до норм статті 993 Цивільного кодексу України (ЦК) та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

При цьому, регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Саме про таке розуміння змісту вказаних норм матеріального права при аналогічних обставинах справи дійшов Верховний Суд у постанові від 30.01.2019 справа № 755/9320/15-ц.

Конструкція спірних правовідносин є складною, оскільки первинною у даному випадку була суброгація, а саме вимога ПрАТ «СК «ВУСО», як страховика потерпілої особи, який виплатив страхове відшкодування до МТСБУ, яке проводить відшкодування збитків від ДТП, винуватцями якої є відповідні особи, у порядку, визначеному Законом, при цьому отримавши відповідне відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО», за відповідних підстав, звернулося до ОСОБА_1 , як винуватця ДТП, що є регресом.

У страхових відносинах при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється, коли, наприклад, страховик сплачує потерпілому страхове відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності, та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить зі змісту статей 599 та 1191 ЦК України, згідно з якими зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Реалізуючи принцип захисту майнових інтересів страхувальників, законодавець передбачив виключний перелік підстав, за якими у страховика після виплати страхового відшкодування виникає право подати регресний позов до страхувальника або водія.

Зокрема, згідно із п. 38.1.1 (г) ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Як зазначалося вище, відповідач ОСОБА_1 на час вчинення ДТП перебував у статусі водія, який її спричинив, оскільки вина є доведена, за що відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності, така обставина не заперечується та жодним чином не спростована.

Разом з цим, як зазначається в апеляційній скарзі, що, зокрема, є основним аргументом незаконності, на думку апелянта, оскаржуваного рішення, у консультативному висновку, а також в актах виконаних робіт та рахунках-фактур, дійсно наявні розбіжності вартості відновлювального ремонту автомобіля марки «Тойота Венза» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Більше того, важливим є те, що згідно копії «Акту (Протоколу) огляду ТЗ» від 12.11.2019 складеного оцінювачем/(спеціалістом ) ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» Грещаком Ю.Б., під час огляду автомобіля марки «Тойота Венза» реєстраційний номер НОМЕР_1 у присутності ОСОБА_2 , виявлено ряд пошкоджень, однак за ремонтною калькуляцією № 18067 від 22.04.2020, до пошкоджень автомобіля увійшли і інші пошкодження, що не були виявлені при первинному огляді транспортного засобу, такі в акті не зазначені.

З врахуванням зазначеного, а також з метою об`єктивного розгляду справи, суд першої інстанції призначив у справі судову автотоварознавчу експертизу ухвалою від 07.05.2021, надаючи у такий спосіб стороні відповідача можливість заперечити чи спростувати позовні вимоги та їх обсяг (т. 1 а.с. 222-223).

При цьому, 12.08.2021 на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку, яке обґрунтоване тим, що об`єкт дослідження не був представлений (т. 2 а.с. 10).

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 24.09.2021 змінено формулювання питань, які визначені ухвалою суду від 07.05.2021 (т. 2 а.с. 28-29).

Згідно із висновком експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 4790 від 29.12.2021, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Тойота Венза» реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 180756,81 грн.; вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу «Тойота Венза» реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок пошкодження у ДТП 09.11.2019, враховуючи пошкодження, які можливо було встановити з матеріалів цивільної справи №459/2741/20 та фотографій пошкодженого автомобіля на CD-дисках, в цінах на момент ДТП становила 88090,47 грн. Автомобіль експертом не оглядався, оскільки був повністю відновлений (т. 2 а.с. 70-81).

У подальшому, сторони, зокрема відповідач ОСОБА_1 , не ставили питання щодо призначення додаткової автотоварознавчої експертизи, для з`ясування можливих питань, які, на їх думку, не у повній мірі були досліджені судовим експертом (у межах відповідної експертизи), як і не подано доказів на спростування висновку.

Оскільки належних доказів на спростування висновку експертизи суду не представлено, у суду відсутні будь-які підстави вважати такий неправильним, чи поставити його під сумнів.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що сума (180756,81 грн.) відновлювального ремонту у висновку експерта визначена у межах пред`явлених позовних вимог та не виходить за межі калькуляції, яка наведена позивачем при пред`явленні позову.

Таким чином, беззаперечно встановивши обставини спірних правовідносин, факт вини відповідача у таких та те, що страховик потерпілої особи виплатив їй страхове відшкодування у відповідній сумі, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про часткову підставність позовних вимог, а саме необхідності взяти за основу суму відновлювального ремонту, яка визначена судовою експертизою у розмірі 180756,81 грн., тому з врахуванням сплати МТСБУ на користь позивача 97617,21 грн. суми страхового відшкодування, стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПрАТ СК «ВУСО» суму страхового відшкодування у розмірі 83139,60 грн., як різницю між встановленою вартістю відновлювального ремонту автомобіля «Тойота Венза» д.н.з. НОМЕР_1 та страховим відшкодуванням МТСБУ.

При цьому, у контексті покликань апелянта на судову практику щодо необхідності врахування судом при вирішенні питання відшкодування шкоди, відповідних обставин, колегія суддів звертає увагу на те, що такі факти, як докази чи обґрунтування входять у предмет дослідження та оцінки, тому можуть бути враховані судами виключно у контексті повного та всебічного дослідження матеріалів справи, а не обов`язковості врахування саме таких висновків.

Натомість, практичне виконання оцінки майна та всіх процедур, пов`язаних з нею, відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами з оцінки майна, охоплюється оціночною діяльністю, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна.

Апеляційна скарга зводиться до цитування норм ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЗУ «Про страхування» та ЦК України, однак такі висновків суду першої інстанції не спростовують та про протилежне не свідчать.

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пащука Артема Ігоровича залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівськгої області від 02 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 30 серпня 2022 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк