Ухвала

31 серпня 2022 року

місто Київ

справа № 553/244/22

провадження № 61-8119ск22

Верховний Суд, який діє у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 лютого 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 21 липня 2022 року

у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Полтавське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_2 у січні 2022 року звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_1 строком на 6 місяців із заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближення ближче ніж на 100 м до місця проживання (перебування) ОСОБА_2 ; наближення ближче ніж на 100 м до місця до перебування ОСОБА_2 та переслідування його; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_1 , переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним; ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_2 , або контактування з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; обмеження спілкування з постраждалим ОСОБА_2 .

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням від 24 лютого 2022 року Ленінський районний суд м. Полтави частково задовольнив заяву ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Суд видав обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 строком на 3 місяці у вигляді тимчасового обмеження її прав з покладанням на неї таких обов`язків:

- із забороною вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- з обмеженням спілкування з ОСОБА_2 .

Постановою від 21 липня 2022 року Полтавський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 лютого 2022 року - без змін.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 18 серпня 2022 року із використанням засобів поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 лютого 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 21 липня 2022 року, ухвалити нове рішення, яким заяву про видачу обмежувального припису залишити без задоволення.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що у касаційній скарзі заявник визначила підстави касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявник, наполягаючи на тому, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, як підстави касаційного оскарження судових рішень визначила те, що:

- (1) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18, за змістом яких суди під час вирішення таких питань повинні переконатися, чи ґрунтується відповідна вимога на достатніх доказах; у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 159/4550/19, згідно з якими учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом, але паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом;

- (2) суди першої та апеляційної інстанцій під час ухвалення оскаржуваних рішень не врахували правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 753/23624/18, від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 754/9263/19, від 14 січня 2020 року у справі № 754/6995/19, від 06 лютого 2020 року у справі № 753/8626/19, відповідно до яких під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Самий лише факт звернення заявника до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства, та не є підставою для застосування судом до кривдника спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству;

- (3) суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 27 червня 2022 року у справі № 341/1363/21, щодо забезпечення недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви;

- (4) суд першої інстанції відхилив клопотання щодо визнання наданих заявником повідомлень неналежними доказами в розумінні статті 100 ЦПК України;

- (5) суд апеляційної інстанції відхилив клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та їх врахування під час розгляду справи;

Отже, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявником зазначені ті підстави, які згадані у пункті 1 частини другої статті 389, пункті 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.

IІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Ленінського районного суду м. Полтави цивільну справу № 553/244/22 за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Полтавське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в двадцять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак