Справа 688/3530/21
№ 2/688/101/22
Рішення

Іменем України

23 серпня 2022 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання - Марчук І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановив:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача

10.11.2021 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь Військової частини НОМЕР_1 в порядку зворотної вимоги (регресу) вартість виплаченого відшкодування в розмірі 380683 грн. 95 коп.

В обґрунтування позову посилається на те, що 11.02.2020 року в м. Києві на бульварі Лесі Українки, 3, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «УАЗ 3962», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить Військовій частині НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , зіткнувся з автомобілями марки «Mercedes-Benz GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_3 , «TOYOTA LAND CRUISER 150», д.н.з. НОМЕР_4 , «PEUGEOT 307», д.н.з. НОМЕР_5 . Внаслідок вищевказаної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, зокрема, автомобілю «Mercedes-Benz GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_2 , завдано збитків на суму 370714,80 грн.

Відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №30 від 07.02.2019 року та № 88 від 08.05.2020 року солдат ОСОБА_3 - стрілець 1 групи охорони та патрульно-постової служби 4 взводу охорони та патрульно-постової служби 1 роти Військової служби правопорядку з 07.02.2019 року по 12.05.2020 року проходив строкову військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді водій-санітар.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 17.04.2020 матеріали про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП передано до військової частини НОМЕР_1 для вирішення питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 10.03.2020 року №19 на ОСОБА_4 накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» за порушення ПДР, а саме п.2.3 б), п.13.1 та вимог ст. 4 абз. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на підставі ст. 48 п. «в» Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 з метою отримання відшкодування звернувся до суду. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 24.09.2020 року у справі №760/9084/20 з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто шкоду, завдану внаслідок ДТП, в розмірі 370714 грн. 80 коп., вартість послуг експерта в розмірі 6200 грн. та 3769 грн. 15 коп. судового збору.

Оскільки Військова частина НОМЕР_1 здійснила відшкодування шкоди за ОСОБА_1 , який спричинив ДТП, відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, просить суд в порядку регресу стягнути з відповідача на свою користь 380683 грн. 95 коп. виплаченого відшкодування та 5710 грн. 26 коп. сплаченого судового збору.

У судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце його проведення. Командир Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримав повністю, просив його задовольнити.

Позиція відповідача

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце його проведення. Представник відповідача - адвокат Сахнюк О.В. подав до суду письмове клопотання, у якому позов визнав частково у розмірі 463 грн. 26 коп., просив розгляд справи провести у його відсутність та відсутність відповідача. При ухваленні рішення просив врахувати, що в матерілах справи відсутні дані про перебування ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП на посаді водія-санітара та наявність у останнього права керування автомобілем «УАЗ 3962», у якому дев`ять місць, при наявності посвідчення водія кат. «В». Крім того, вказав, що ОСОБА_1 не перебував із позивачем у трудових відносинах, а проходив строкову військову службу і не має нести повну матеріальну відповідальність. Просив позов задовольнити частково в межах місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 згідно Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою ВРУ №243/95-ВР від 23.06.1995 року.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2021 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання на 09 год. 00 хв. 17 грудня 2021 року, яке за клопотанням представника відповідача відкладено на 11 год. 00 хв. 28 січня 2022 року.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 13 год. 00 хв. 22 лютого 2022 року, який за клопотанням представника позивача відкладався до 13 год. 00 хв. 23 березня 2022 року, за клопотанням представника відповідача - до 11 год. 00 хв. 29 квітня 2022 року, у зв`язку із неявкою учасників справи - до 11 год. 00 хв. 01 червня 2022 року, за клопотанням представника позивача - до 13 год. 00 хв. 04 серпня 2022 року та через неявку учасників справи - до 10 год. 00 хв. 23 серпня 2022 року.

Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження

Як встановлено в суді та вбачається з матеріалів справи, 11.02.2020 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «УАЗ 3962», д.н.з. НОМЕР_2 , в м. Києві на бул. Лесі Українки, 3, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортними засобами «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , «Toyota Land Cruiser Prado», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_8 та «Peugeot 307», д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_9 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказані обставини зазначені в постанові Печерського районного суду м. Києва від 17.04.2020 року у справі 757/9059/20-п. При цьому, суд встановив, що в діях ОСОБА_1 , який свою вину у порушенні вимог п.п 2.3. б), 13.1 ПДР України не заперечував, є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, його вину доведено повністю зібраними матеріалами. В той же час, суд зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 15 КУпАП матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем строкової служби, слід передати до військової частини НОМЕР_1 для вирішення питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

З наданих копій наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №30 від 07.02.2019 року та № 88 від 08.05.2020 року вбачається, що соладат ОСОБА_3 - стрілець 1 групи охорони та патрульно-постової служби 4 взводу охорони та патрульно- постової служби 1 роти Військової служби правопорядку проходив строкову військову службу у період з 07.02.2019 року по 12.05.2020 року на посаді водія-санітара медичного пункту.

Згідно із наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 10.03.2020 року №19 за результатами проведеного службового розслідування на ОСОБА_4 за порушення п. 2.3 б), п. 13.1 ПДР України, вимог ст. 4 абз. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на підставі ст. 48 п. «в» Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана».

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 24.09.2020 року у справі №760/9084/20 з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , власника «Mercedes-Benz GLE 350D», д.н.з. НОМЕР_3 , стягнуто, завдану внаслідок ДТП, що мало місце 11.02.2020 року в АДРЕСА_1 , матеріальну шкоду в розмірі 370714 грн. 80 коп., вартість послуг експерта в розмірі 6200 грн. та 3769 грн. 15 коп. судового збору.

Зазначену матеріальну шкоду було відшкодовано військовою частиною НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 на загальну суму 380 683 грн. 95 коп., що підтверджується наданими позивачем реєстрами бюджетних фінансових зобов`язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 26.04.2021 року №№21, 30, від 21.05.2021 року №№24, 40 та виписками за 21.04.2021 року, 21.05.2021 року, 24.05.2021 року.

Застосовані норми права

Відповідно до закріпленого в ст. 58 Конституції України принципу дії законів у часі, до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на час їх виникнення.

В силу приписів статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-ІХ (далі Закон № 160-ІХ).

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону № 160-ІХ особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 160-ІХ встановлено, що особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.

Розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, визначається на день видання наказу про притягнення особи до обмеженої матеріальної відповідальності (ч. 3 ст. 5 Закону № 160-ІХ).

Згідно зі статтею 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Мотиви та висновки суду

З`ясувавши думки сторін, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Із зазначених вище судових рішень, які набрали законної сили, вбачається, що на час вчинення ДТП ОСОБА_1 проходив строкову військову службу на посаді водія-санітара у військовій частині НОМЕР_1 , а автомобіль марки «УАЗ 3962», д.н.з. НОМЕР_2 , яким він керував на час ДТП, належав військовій частині НОМЕР_1 .

Відносини між ОСОБА_1 та позивачем щодо проходження військової служби врегульовані Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Згідно ч.ч. 1, 4 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаний із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач, будучи військовослужбовцем строкової військової служби, завдав шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 , яка здійснила відшкодування шкоди внаслідок вчинення ним ДТП у період проходження служби та виконання функцій військовослужбовця.

Правовідносини між сторонами у справі не стосуються безпосередньо прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби, не спрямовані на захист прав свобод та інтересів особи від порушень із боку суб`єкта владних повноважень й не стосуються оскарження дій останнього, а виникли з деліктного зобов`язання - внаслідок заподіяння шкоди.

У цій справі не підлягає доведенню оцінка правомірності дій особи військовослужбовця, тобто не підлягає вирішенню питання щодо правомірності прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби. Неправомірність дій особи вже встановлена постановою Печерського районного суду м. Києва від 17.04.2020 у справі 757/9059/20-п та під час проведення службового розслідування. У зв`язку з цим предметом розгляду у цій справі є лише стягнення шкоди в порядку регресу, тобто вирішення приватноправових відносин.

З огляду на зазначене, за своїм суб`єктним складом, предметом спору, обраним позивачем способом захисту порушених прав та характером спірних правовідносин спір є приватноправовим і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

У цьому випадку той факт, що майнової шкоди завдано позивачеві - суб`єкту владних повноважень - під час проходження відповідачем служби, не змінює правової природи спірних відносин і не перетворює цей спір на публічно-правовий.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 04.08.2021 року у справі №208/13/20, провадження №61-5626св21.

ОСОБА_2 під час ДТП заподіяно матеріальну шкоду, яку стягнуто рішенням суду та відшкодовано військовою частиною НОМЕР_1 .

Питання щодо матеріальної відповідальності військовослужбовців (станом на час виникнення спірних правовідносин) врегульовані Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-ІХ.

А тому не заслуговують на увагу посилання представника відповідача про відповідальність ОСОБА_1 на підставі Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995 року, оскільки така постанова втратила чинність саме на підставі Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-ІХ.

Відповідач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, з необережності, відповідно матеріальна шкода внаслідок цього правопорушення заподіяна ним також з необережності.

Судом не встановлено обставин, за яких відповідач має нести повну чи підвищену матеріальну відповідальність згідно зі статтею 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», не надано таких доказів і позивачем.

Отже, доводи позивача про те, що відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України військовачастина НОМЕР_1 має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача в розмірі всієї суми виплаченого відшкодування, є безпідставними, оскільки нормами законодавства встановлено розмір матеріальної відповідальності за завдану з необережності шкоду - не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, що з урахуванням вимог Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» складає 31530 грн. (2102 грн. х 15)

Враховуючи те, що вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, дослідженими судом, які відповідачем та його представником не спростовано та не надано суду інших доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в розмірі 31530 грн.

Розподіл судових витрат

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 472 грн. 80 коп. (8,28 % задоволених позовних вимог).

Керуючись ст.ст. 4, 11-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд-

вирішив:

Позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 у відшкодування шкоди в порядку регресу 31530 (тридцять одну тисячу п`ятсот тридцять) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 472 (чотириста сімдесят дві) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи

Позивач: військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Повне судове рішення складено 30 серпня 2022 року.

Суддя: С.В. Козачук