Ухвала

31 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 369/9631/19

провадження № 61-6653ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, правононаступником якої є Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області, третя особа - Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області, про скасування рішень про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, про передачу земельної ділянки у власність та про відмову в затвердженні проекту землевідведення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, правононаступником якої є Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області, третя особа - Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області, про скасування рішень про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, про передачу земельної ділянки у власність та про відмову в затвердженні проекту землевідведення земельної ділянки відмовлено.

У липні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2021 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду 14 липня 2022 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 26 липня 2022 року визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, а касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Запропоновано заявнику подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надати докази поважності причин його пропуску. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судустрок ОСОБА_1 направила матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду 26 липня 2022 року, вважаючи, що вимоги ухвали виконано.

Однак, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 липня 2022 року заявником не виконано, оскільки у порушення частини третьої статті 393 ЦПК України, заявником не подано до суду касаційної інстанції належних доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки оскаржувану постанову апеляційного суду її представник отримав 22 грудня 2021 року на електронну пошту та у січні 2022 року касаційна скарга була подана у встановлений законом строк. У подальшому, ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2022 року касаційну скаргу було повернуто у зв`язку із невиконанням ухвали Верховного Суду від 14 лютого 2022 року про залишення касаційної скарги без руху. При цьому перестали існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги та вважає дані обставини поважними для поновлення зазначеного строку. Крім того, при вирішенні питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення просить врахувати те, що ухвалу Верховного Суду від 14 лютого 2022 року про залишення касаційної скарги без руху вона отримала 23 лютого 2022 року, проте у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, була вимушена виїхати до родичів в Полтавську область. Зазначає, що у червні 2022 року їй стало відомо про те, що 31 травня 2022 року її сестра отримала ухвалу Верховного Суду від 12 травня 2022 року про повернення касаційної скарги. Вказує, що саме військова агресія Російської Федерації проти України призвела до неможливості своєчасно виконати вимоги ухвали Верховного Суду від 14 лютого 2022 року про залишення касаційної скарги без руху, оскільки підприємство, на якому вона працює, не здійснювало господарську діяльність та не виплачувало працівникам заробітну плату, тому сплатити судовий збір за подання касаційної скарги, у визначеному ухвалою розмірі, не мала можливості. При цьому вважає дані обставини поважними для поновлення зазначеного строку.

ОСОБА_1 не навела обставин, що перешкоджали звернутися до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2021 року у визначений процесуальним законом строк та виконати вимоги ухвали Суду від 14 лютого 2022 року про залишення касаційної скарги без руху в установлений строк, оскільки ОСОБА_1 , як сторона у справі, добросовісно користуючись процесуальними правами, усвідомлюючи наслідки вчинення або невчинення дій на захист своїх прав, мала можливість подати касаційну скаргу.

Наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення підстави не можуть визнаватися поважними причинами пропуску строку, оскільки не є об`єктивно непереборними та такими, що не залежали від волевиявлення заявника чи пов`язаними з перешкодами, труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, зважаючи на тривалість пропущеного строку на касаційне оскарження судового рішення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Наведені заявником обставинине є такими, що не залежать від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надають такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

Суд звертає увагу скаржника, що повернення раніше поданої касаційної скарги не означає можливість повторного звернення до суду касаційної інстанції у будь-який час після такого повернення, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Отже, ОСОБА_1 об`єктивно мала реальну можливість реалізувати свої процесуальні права на подання касаційної скарги.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ОСОБА_1 своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від неї дій, спрямованих на виконання своїх процесуальних обов`язків щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку, заявник не надала.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки у відведений судом строк, станом на 31 серпня 2022 року, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 липня 2022 року заявником не виконано, що перешкоджає Касаційному цивільному суду у складі Верховного Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2021 року потрібно вважати неподаною та повернути.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, правононаступником якої є Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області, третя особа - Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області, про скасування рішень про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, про передачу земельної ділянки у власність та про відмову в затвердженні проекту землевідведення земельної ділянки вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець