19.08.2022 Єдиний унікальний номер 205/3395/21
Провадження № 2/205/267/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Басової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Саруханової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Дніпровська міська рада, Друга Дніпровська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, Друга Дніпровська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23 квітня 2021 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив встановити факт знаходження у фактичних шлюбних відносинах з 1919 року по 17 червня 1944 року ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_7 являлась рідною дочкою ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 54/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з: квартири АДРЕСА_2 , житловою площею 13,2 кв.м., загальною площею 28,1 кв.м., вольєр П, сарай тимчасовий Р, гараж тимчасовий С, споруди № 4-7, 9, мостіння ІІ-ІУ.

Позов мотивований тим, що згідно договору купівлі-продажу домобудівель від 25 червня 1939 року, посвідченого заступником старшого нотаріуса Дніпропетровської обласної державної нотаріальної контори Крутяк М.Г. за реєстром № 18937-1/П, ОСОБА_5 купив Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_3 . ОСОБА_5 і ОСОБА_8 в 1919 році уклали церковний шлюб у Новомиргородському районі Кіровоградської області, однак документи не збереглись. ОСОБА_5 і ОСОБА_8 з 1919 року перебували в фактичних шлюбних відносинах, які прирівнювались до зареєстрованого шлюбу. ОСОБА_5 і ОСОБА_8 знаходились у фактичних шлюбних відносинах до дня смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_9 являлась дочкою ОСОБА_5 і ОСОБА_8 , але свідоцтво про її народження не збереглось. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . У зв`язку з тим, що спадкове домоволодіння було придбане подружжям ОСОБА_10 в період перебування у фактичних шлюбних відносинах, то кожному належало по Ѕ частині придбаної частки домоволодіння. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на Ѕ спадкової частки домоволодіння, яку успадкували дружина ОСОБА_8 , дочки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 в рівних частках, тобто по 1/6 частині. ОСОБА_8 в цьому домоволодінні належало 4/6 або 2/3 частини, які склалися з Ѕ частки, яка належала їй як дружині + 1/6 частка, яка належала їй як спадкоємцю за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 . Після її смерті лишились спадкоємці: дочки ОСОБА_11 та ( ОСОБА_13 ) ОСОБА_9 . Однак спадщину прийняла лише (Омельченко) ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_14 23 грудня 2015 року державний нотаріус Другої ДДНК видала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_14 , яка являлась спадкоємцем ОСОБА_5 , але після його смерті спадщину не прийняла і не оформила належним чином. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 . Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7 являється її дочка ОСОБА_15 , яка зареєструвала шлюб з ОСОБА_16 . За життя ОСОБА_7 склала заповіт, який був посвідчений 10 липня 2000 року приватним нотаріусом ДМНО Базилєвим С.П. за реєстровим № 2585, в якому вона заповіла все своє майно позивачу. 12 травня 2006 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 на акції ВАТ «Дніпроважмаш». В 2017 році позивач звернувся до Другої ДДНК із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що залишилось після смерті ОСОБА_7 . Постановою від 08 лютого 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . 14 січня 2022 року був складений розрахунок часток у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого: ОСОБА_4 належить 46/100 частин домоволодіння, а у фактичному користуванні знаходиться: у житловому будинку А-1 приміщення 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, прибудова а4, прибудова а5, ганок а6, що складають квартиру АДРЕСА_4 у житловому будинку А-1 житловою площею 38,3 кв.м., загальною площею 57,0 кв.м., літня кухня Б, прибудова б2, сараї В, Е, Ж, М, гараж И, навіси К, Л, вбиральня Н, літній душ О, споруди 1, 2, 3,8, мостіння І, що складає 46/100 частин домоволодіння;за померлим ОСОБА_5 числиться Ѕ частина домоволодіння та після смерті якого знаходилось в користуванні ОСОБА_7 : у житловому будинку А-1 приміщення 3-2, 3-3, прибудова а3, що складають квартиру АДРЕСА_3 у житловому будинку А житловою площею 13,2 кв.м., загальною площею 28,1 кв.м., вольєр П, сарай тимчасовий Р, гараж тимчасовий С, споруди № 4-7, 9, мостіння П-ІУ, що складає 54/100 частин домоволодіння.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі загального позовного провадження.

21 грудня 2021 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на 28/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: житлового будинку літ. А-1 житловою площею 52,0 кв.м., загальною площею 85,5 кв.м., літньої кухні літ. Б, літньої кухні літ. б, сараю літ. В, сараю літ. Е, сараю літ. Ж, вбиральні літ. З, гаражу літ. И, альтанки літ. К, навісу літ. Л, сараю літ. М, вбиральні літ. Н, літнього душу літ. О, споруд № 1-8, І, в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_17 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позов мотивований тим, що ОСОБА_17 на підставі договору купівлі-продажу від 10.06.1986 року, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-3198, належала 1/5 частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до акту від 25.08.1999 року, складеного Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації: Ѕ частина вказаного домоволодіння належить ОСОБА_18 (помер у 1944 році) на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.1938 року, договір в БТІ не зареєстрований, а у фактичному користуванні знаходиться: в житловому будинку А-1 квартира АДРЕСА_3 , сіни а3-1, вбиральня З, огорожі № 2, 4, 12, 13, 14, 15, в загальному користуванні: огорожі №1, 3, мостіння І, що становить 26/100 частин домоволодіння; ОСОБА_17 належить 1/5 частина домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу від 10.06.1986 року, а у фактичному користуванні знаходиться: в житловому будинку А-1 квартира № 1, тамбур а-1, ганок а, літня кухня Б, сарай Б, ганок б, навіс Г, сарай Е, сарай Ж, огорожі № 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, в загальному користуванні: огорожі № І, мостіння І, що становить 48/100 частин домоволодіння; у фактичному користуванні ОСОБА_19 (померла в 1996 році) знаходилось: в житловому будинку А-1 квартира № 4, сіни а-1, Ѕ частина сараю В, в загальному користуванні: вбиральня Д, огорожі № 1, 3, що становить 9/100 частин домоволодіння; у фактичному користуванні ОСОБА_20 (померла) знаходилось: в житловому будинку А-1 квартира АДРЕСА_5 , сіни а-1, Ѕ частина сараю В, в загальному користуванні: вбиральня Д, огорожі № 1, 3, що становить 17/100 частин домоволодіння. Рішенням Ленінського районного суду м Дніпропетровська від 17 вересня 2020 року визнано за ОСОБА_17 право власності за набувальною давністю на 26/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які знаходилися у користуванні ОСОБА_19 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_20 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , та складається з: квартири АДРЕСА_4 житлового будинку загальною площею 57,0 кв.м., житловою 38,3 кв.м., літньої кухні «Б», літньої кухні «б», сараїв «В», «Е», «Ж», «М», гаражу «И», альтанки «К», навісу «Л», вбиральні «Н», літнього душу «О», споруд № № 1, 2, 3, 8, ганку «О6». ІНФОРМАЦІЯ_5 померла бабуся ОСОБА_4 ОСОБА_17 . 04 вересня 2021 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_17 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , посвідчене державним нотаріусом Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Матвієнко В.Г. за реєстровим № 5-1060. Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з: 46/100 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належало спадкодавцю на підставі рішення Ленінського районного суду м Дніпропетровська від 17 вересня 2020 року, зареєстрованого Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.11.2020 року, та договору купівлі-продажу, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-3198, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. 21.08.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.11.2020 року. До спадкової маси, яка відкрилась після смерті ОСОБА_17 увійшли: 26/100 частин домоволодіння (належали спадкодавцю на підставі рішення Ленінського районного суду м Дніпропетровська від 17 вересня 2020 року) та 48/100 частин домоволодіння, які перебували у фактичному володінні спадкодавця ОСОБА_17 , разом 74/100 частин. На теперішній час частка ОСОБА_17 , на яку нотаріусом не було видано свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_4 , становить 28/100 частин. Мати ОСОБА_4 ОСОБА_21 (донька ОСОБА_17 ) відмовилась від спадщини. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_17 , який належним чином прийняв спадщину, проте нотаріусом не було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 28/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.

У судовому засіданні 28 грудня 2021 року ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, прийнято позов ОСОБА_4 до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, натомість його представник адвокат Дейчман Т.М. у заяві від 04 серпня 2022 року просила розглядати справу без її участі, позов ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, в задоволенні позову ОСОБА_4 просить відмовити. У відзиві на позов, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4 , просила відмовити в їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, у заяві від 04 серпня 2022 року просив розглядати справу без його участі, позов ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, в задоволенні позову ОСОБА_4 просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.

Третя особа (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу без його присутності.

Представник третьої особи Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. У відзиві на позов просив представник просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість позовних вимог.

Представник третьої особи Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу без його участі відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а позов ОСОБА_4 слід задовольнити з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу домобудівель від 25 червня 1939 року, посвідченого заступником старшого нотаріуса Дніпропетровської обласної державної нотаріальної контори Крутяк М.Г. за реєстром № 18937-1/П, ОСОБА_5 купив Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_3 (а.с. 19, том 1).

Адреса домоволодіння з АДРЕСА_3 була змінена на АДРЕСА_1 (а.с. 14-18, том 1).

ОСОБА_5 і ОСОБА_8 в 1919 році уклали церковний шлюб у Новомиргородському районі Кіровоградської області, однак документи про це не збереглись (а.с. 21, том 1). ОСОБА_5 і ОСОБА_8 з 1919 року по 17 червня 1944 року перебували в фактичних шлюбних відносинах, що підтверджується домовою книгою; життєписом, складеним ОСОБА_5 ; свідоцтвом про народження ОСОБА_22 серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_9 була дочкою ОСОБА_5 і ОСОБА_8 , але свідоцтво про її народження не збереглось (а.с. 34-35, том 1). Вказаний факт родинних відносин підтверджується довідкою № 425 від 28 березня 2017 року; життєписом, складеним ОСОБА_5 ; трудовою книжкою ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів також у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позивачем доведено факт знаходження у фактичних шлюбних відносинах з 1919 року по 17 червня 1944 року ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; а також факт родинних відносин, що ОСОБА_7 являлась рідною дочкою ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 (а.с. 38, том 1). Спадкоємцями після його смерті були дружина ОСОБА_8 , дочки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 в рівних частках.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 (а.с. 39, том 1). Спадкоємцями після її смерті були доньки ОСОБА_11 та ( ОСОБА_13 ) ОСОБА_9 , однак спадщину прийняла лише (Омельченко) ОСОБА_9 , що підтверджується копією спадкової справи № 275/1983р. (а.с. 190-207, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 (а.с. 42, том 1).

За життя ОСОБА_7 склала заповіт, який був посвідчений 10 липня 2000 року приватним нотаріусом ДМНО Базилєвим С.П. за реєстровим № 2585, в якому вона заповіла все своє майно ОСОБА_1 .

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно частини 1 статті 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до вимог частини 1 статті 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

12 травня 2006 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на акції з належними дивідендами ВАТ «Дніпроважмаш» (а.с. 44, том 1).

Постановою державного нотаріуса Другої ДДНК Олехнович Л.Ю. від 08 лютого 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 45, том 1).

ОСОБА_17 згідно договору купівлі-продажу від 10 червня 1986 року, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-3198 та зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР в реєстрову книгу № 53 за реєстровим № 114, належала 1/5 частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 150-153, том 1).

У відповіді КП «ДМБТІ» ДМР від 28 листопада 2017 року зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 містяться відомості про право власності на 1/5 частину за гр. ОСОБА_17 на підставі договору купівлі-продажу від 10 червня 1986 року. Право власності на інші частки в домоволодінні не зареєстровано (а.с. 166, том 1).

Відповідно до акту від 25 серпня 1999 року, складеного спеціалістом Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації Терещенко З.М. згідно запиту відділу будівництва та архітектури Ленінського району проведено обстеження домоволодіння АДРЕСА_1 щодо визначення ідеальних часток між співвласниками:

Ѕ частина вищевказаного домоволодіння належить ОСОБА_18 (помер у 1944 році) на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.1938 року, договір в БТІ не зареєстрований, а у фактичному користуванні знаходиться: в житловому будинку А-1 квартира АДРЕСА_3 , сіни а3-1, вбиральня З, огорожі № 2, 4, 12, 13, 14, 15, в загальному користуванні: огорожі № 1, 3, мостіння І, що становить 26/100 частин домоволодіння;

ОСОБА_17 належить 1/5 частина домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу від 10.06.1986 року, а у фактичному користуванні знаходиться: в житловому будинку А-1 квартира № 1, тамбур а-1, ганок а, літня кухня Б, сарай Б, ганок б, навіс Г, сарай Е, сарай Ж, огорожі № 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, в загальному користуванні: огорожі № І, мостіння І, що становить 48/100 частин домоволодіння;

у фактичному користуванні ОСОБА_19 (померла в 1996 році) знаходилось: в житловому будинку А-1 квартира АДРЕСА_6 , в загальному користуванні: вбиральня Д, огорожі № 1, 3, що становить 9/100 частин домоволодіння;

у фактичному користуванні ОСОБА_20 (померла) знаходилось: в житловому будинку А-1 квартира АДРЕСА_7 , в загальному користуванні: вбиральня Д, огорожі № 1, 3, що становить 17/100 частин домоволодіння (а.с. 154-155, том 2).

Рішенням Ленінського районного суду м Дніпропетровська від 17 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_17 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину домоволодіння за набувальною давністю задоволено. Визнано за ОСОБА_17 право власності за набувальною давністю на 26/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які знаходилися у користуванні ОСОБА_19 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_20 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , та складається з: квартири АДРЕСА_4 житлового будинку загальною площею 57,0 кв.м., житловою 38,3 кв.м., літньої кухні «Б», літньої кухні «б», сараїв «В», «Е», «Ж», «М», гаражу «И», альтанки «К», навісу «Л», вбиральні «Н», літнього душу «О», споруд №№ 1, 2, 3, 8, ганку «О6» (а.с. 47-48, том 1).

Право власності на 26/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_17 04 листопада 2020 року на підставі вищезазначеного рішення (а.с. 49-50, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_17 (а.с. 93, том 1).

04 вересня 2021 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_17 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , посвідчене державним нотаріусом Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Матвієнко В.Г. за реєстровим № 5-1060. Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з: 46/100 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належало спадкодавцю на підставі рішення Ленінського районного суду м Дніпропетровська від 17 вересня 2020 року, зареєстрованого Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.11.2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 та договору купівлі-продажу, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-3198, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. 21.08.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.11.2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (а.с. 168-170, том 1).

Мати ОСОБА_4 ОСОБА_21 (донька ОСОБА_17 ) відмовилась від спадщини.

Постановою державного нотаріуса Другої ДДНК Матвієнко В.Г. від 18 серпня 2022 року ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 28/100 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_17 у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, що підтверджують право власності.

14 січня 2022 року інженерами з інвентаризації майна ОСОБА_23 та ОСОБА_24 був складений розрахунок часток у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю доступу до обстеження квартири АДРЕСА_4 , було використано інформацію щодо цих будівель станом на 09 серпня 2018 року та порядок користування будівлями і спорудами визначено зі слів ОСОБА_1 . Відповідно до розрахунку: ОСОБА_4 належить 46/100 частин домоволодіння, а у фактичному користуванні знаходиться: у житловому будинку А-1 приміщення 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, прибудова а4, прибудова а5, ганок а6, що складають квартиру АДРЕСА_4 у житловому будинку А-1 житловою площею 38,3 кв.м., загальною площею 57,0 кв.м., літня кухня Б, прибудова б2, сараї В, Е, Ж, М, гараж И, навіси К, Л, вбиральня Н, літній душ О, споруди 1, 2, 3,8, мостіння І, що складає 46/100 частин домоволодіння;за померлим ОСОБА_5 числиться Ѕ частина домоволодіння та після смерті якого знаходилось в користуванні ОСОБА_7 : у житловому будинку А-1 приміщення 3-2, 3-3, прибудова а3, що складають квартиру АДРЕСА_3 у житловому будинку А житловою площею 13,2 кв.м., загальною площею 28,1 кв.м., вольєр П, сарай тимчасовий Р, гараж тимчасовий С, споруди № 4-7, 9, мостіння П-ІУ, що складає 54/100 частин домоволодіння (а.с. 44, том 2).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, суд не може прийняти в якості належного та допустимого доказу розрахунок часток від 14 січня 2022 року, оскільки вказаний розрахунок складено без обстеження частини домоволодіння, належної ОСОБА_4 та зі слів ОСОБА_1 , тому при визначенні складу спадкового майна суд приймає до уваги акт від 25 серпня 1999 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що після смерті ОСОБА_17 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , відкрилась спадщина у вигляді 74/100 частин спірного домоволодіння (які перебували у її фактичному користуванні згідно акту від 25 серпня 1999 року).

Приймаючи до уваги те, що нотаріусом було видано ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_17 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 46/100 часток домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з яких: 26/100 частини (належали спадкодавцю на підставі рішення Ленінського районного суду м Дніпропетровська від 17 вересня 2020 року); 1/5 = 20/100 частин (належали спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу 10.06.1986 року, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-3198), суд доходить висновку, що за ОСОБА_4 слід визнати право власності на 28/100 частин домоволодіння (74/100 46/100 = 28/100), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_17 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Таким чином, після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрилась спадщина на 26/100 частин спірного домоволодіння (які перебували у фактичному користуванні спадкодавця згідно акту від 25 серпня 1999 року), тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню та за ним слід визнати право власності на 26/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 524, 529, 548-549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст. ст. 15-16, 392, 1216-1218, 1261, 1265, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_8 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), треті особи: ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_9 ), Дніпровська міська рада (, місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75), Друга Дніпровська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Метробудівська, 1), про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Встановити факт знаходження у фактичних шлюбних відносинах з 1919 року по 17 червня 1944 року ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_7 являлась рідною дочкою ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 26/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Позов ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_9 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_8 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: територіальна громада в особі Дніпровської міської ради (код ЄДРПОУ: 26510514, місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75), Друга Дніпровська державна нотаріальна контора Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Метробудівська, 1), про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 ) право власності на 28/100 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: житлового будинку літ. А-1 житловою площею 52,0 кв.м., загальною площею 85,5 кв.м., літньої кухні літ. Б, літньої кухні літ. б, сараю літ. В, сараю літ. Е, сараю літ. Ж, вбиральні літ. З, гаражу літ. И, альтанки літ. К, навісу літ. Л, сараю літ. М, вбиральні літ. Н, літнього душу літ. О, споруд № 1-8, І, в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_17 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26 серпня 2022 року.

Суддя Н.В. Басова