КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 940/734/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4871/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Кузьмич Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автопром», відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності на транспортний засіб та зняття арешту,

за апеляційною скаргою представника відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 23 листопада 2021 року, ухваленого під головуванням судді Косович Т.П.,-

встановив:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Позивач просив: визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб марки ГАЗ, модель 3302-414, тип бортовий - С, кузов № НОМЕР_1 , рік випуску 2008, державний номерний знак НОМЕР_2 ; зняти арешт з транспортного засобу марки ГАЗ, модель 3302-414, тип бортовий - С, кузов № НОМЕР_1 , рік випуску 2008, державний номерний знак НОМЕР_2 та припинити розшук вказаного транспортного засобу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 жовтня 2008 року ОСОБА_1 придбав за договором купівлі-продажу автомобільмарки ГАЗ, модель 3302-414. Позивачем здійснено державну реєстрацію автомобіля та отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 30 червня 2009 року.

У травні 2019 року позивачу стало відомо, що автомобіль перебуває під арештом та знаходиться в розшуку на підставі постанови МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ від 14 листопада 2013 року.

ОСОБА_1 не був боржником у жодному виконавчому провадженні, інформація щодо відкритих або закінчених виконавчих проваджень по транспортному засобу ГАЗ, модель 3302-414, д.н.з. НОМЕР_2 відсутня.

Позивач зазначає, що відділ ДВС повинен був, відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» зняти арешт та припинити розшук автомобіля ГАЗ, модель 3302-414, д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності з 30 червня 2009 року належить ОСОБА_1 .

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 23 листопада 2021 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб - автомобіль марки ГАЗ, модель 3302-414, тип бортовий - С, кузов № НОМЕР_1 , рік випуску 2008, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Знято арешт з транспортного засобу - автомобіля марки ГАЗ, модель 3302-414, тип бортовий - С, кузов № НОМЕР_1 , рік випуску 2008, державний номерний знак НОМЕР_2 , та припинено його розшук.

Проведено розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відділу ДВС у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині задоволення вимог про зняття арешту та припинення розшуку скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 є законним власником спірного транспортного засобу. Належний позивачу автомобіль на даний час не є предметом будь-якого виконавчого провадження. ОСОБА_1 ніколи не був та не є боржником у жодному виконавчому провадженні, проте арешт з даного транспортного засобу не знятий та розшук його не припинений, чим порушено право позивача володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, а тому таке право підлягає захисту шляхом зняття арешту з майна та припинення його розшуку.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.

Встановлено, що 23 жовтня 2008 року ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу придбав у ЗАТ «УкрАвтоРос» транспортний засіб ГАЗ, модель 3302-414, тип бортовий - С, кузов № НОМЕР_1 , 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

30 червня 2009 року транспортний засіб було зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Ставищенським РЕВ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 06 квітня 2010 року у справі № 47/112-10 позов ТОВ «Лада-Харків» до ТОВ «Технотранс 2006» задоволено. Витребувано майно (транспортні засоби) з чужого незаконного володіння ТОВ «Технотранс 2006» та передано власнику ТОВ «Лада-Харків», в тому числі і спірний автомобіль ГАЗ 3302-414.

19 квітня 2010 року на виконання рішення суду видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31 січня 2013 року замінено сторону виконавчого провадження № 3582240, відкритого ВДВС Харківського районного управління юстиції Харківської області, - боржника ТОВ «Технотранс 2006» іншою юридичною особою, а саме ТОВ «Автопром».

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11 грудня 2013 року рішення Господарського суду Харківської області від 06 квітня 2010 року скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

11 грудня 2013 року Харківським апеляційним господарським судом постановлено окрему ухвалу, в якій зокрема зазначено, що державним виконавцем Харківського районного управління юстиції Єрмак Г.В. у виконавчому провадженні № 35829240, грубо порушені вимоги ст. 19, 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно інформації Головного управління Національної поліції у м. Києві від 08 травня 2019 року № 36-АЗ/125/31/5/02-2019, станом на дату опрацювання запиту, транспортний засіб ГАЗ, 3302-414 «Газель», державний номерний знак НОМЕР_2 перебуває на обліку ІС «ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж» у розшуку з 25 листопада 2013 року відповідно до постанови МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ від 14 листопада 2013 року.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що він є законним власником автомобіля ГАЗ, 3302-414 «Газель», державний номерний знак НОМЕР_2 . Враховуючи постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11 грудня 2013 року, відділ державної виконавчої служби у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повинен був винести постанову про зняття арешту та розшуку спірного транспортного засобу.

Згідно п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час пред`явлення позову) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 визначив відповідачами: ТОВ «Автопром» та відділ державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Визначаючи відповідачем відділ державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), позивач керувався лише листом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 08 травня 2019 року № 36-АЗ/125/31/5/02-2019, в якому зазначено, що спірний автомобіль перебуває у розшуку відповідно до постанови МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ від 14 листопада 2013 року.

Проте, відділ державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в апеляційній скарзі зазначив, що постанова про арешт транспортного засобу ГАЗ, модель 3302-414, тип бортовий - С, кузов № НОМЕР_1 , 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 та оголошення розшуку їх відділом не виносилася.

Відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження у відділі державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) будь-яких виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих документів, боржниками в яких є: ЗАТ «УкрАвтоРос», ТОВ «Автопром», ТОВ «Лада-Харків», ТОВ «Технотранс 2006» не перебували. Зазначені підприємства не відносяться територіально до підвідомчості відділу, а тому накладення арешту та розшук майна боржника не можливе.

Матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження винесення саме відділом державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постанови про накладення арешту та розшуку транспортного засобу ГАЗ, 3302-414, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно наявних в матеріалах справи документів, а саме: ухвали Господарського суду Харківської області від 31 січня 2013 року та окремої ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 11 грудня 2013 року, ВДВС Харківського районного управління юстиції Харківської області було відкрито виконавче провадження з виконання рішення Господарського суду Харківської області від 06 квітня 2010 року у справі № 47/112-10.

Тому, висновок суду першої інстанції про те, що на підставі наказу Господарського суду Харківської області постановою МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ від 14 листопада 2013 року на транспортний засіб ГАЗ, 3302-414, державний номерний знак НОМЕР_2 , накладено арешт та оголошено його в розшук, є припущенням, яке не підтверджується матеріалами справи.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що при зверненні до суду позивач неповно визначив суб`єктивний склад учасників справи, зокрема не пред`явив позовні вимоги до належного відділу ДВС, в якому було відкрито виконавче провадження щодо спірного автомобіля, не залучив відповідні підприємства та товариства до участі в справі третіми особами або співвідповідачами, що унеможливлює правильне встановлення фактичних обставин та вирішення спору по суті.

Суд першої інстанції при вирішенні спору не звернув своєї уваги на це, чим допустив порушення норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування рішення.

В свою чергу суд апеляційної інстанції не наділений законом повноваженнями залучати співвідповідачів до участі в справі.

Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, колегія суддів знаходить можливим вийти за межі доводів апеляційної скарги, скасувавши рішення суду в повному обсязі з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_1 на користь відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 724 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 23 листопада 2021 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автопром», відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності на транспортний засіб та зняття арешту відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судовий збір у розмірі 2 724 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 30 серпня 2022 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко