Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/319/22
Провадження № 2/391/136/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2022р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Козюменської В.В.,

при секретарі Рогожкіній І.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Компаніївка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він є власником будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . У будинку зареєстрована донька колишнього власника будинку ОСОБА_2 , яка є відповідачем по справі. Відповідач протягом останніх трьох років не мешкає у будинку, її місце перебування зі слів попереднього власника за кордоном. По факту не проживання відповідачки за адресою реєстрації складено акт від 10.07.2022, про те, що ОСОБА_2 з 27.05.2019 не проживає за адресою АДРЕСА_1 . Вважає, що реєстрація місця проживання відповідача порушує його права, як власника будинку та обмежує його право на вільне розпорядження майном.

У зв`язку з викладеним, просить суд визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житлом за вказаною адресою.

Ухвалою суду від 05.08.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими-побутовими будівлями належить будинок по АДРЕСА_1 ; дана інформацію підтверджується й витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 (а.с. 6-8).

Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13, 41 Конституції України).

Відповідно до статті 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до записів домової книги житлового будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 , в будинку зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10), яка, згідно матеріалів позовної заяви є донькою колишнього власника будинку.

З Акту щодо непроживання особи за місцем реєстрації від 10.07.2022 року, вбачається, що в будинку за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку не проживає протягом останніх трьох років, починаючи з 25.05.2019 року (а.с. 12).

Відповідно до пункту № 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 р. "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя"- наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідач є сторонньою особою для відповідача (донька колишнього власника), яка більше як один рік відсутня за місцем своєї реєстрації, домовленостей між сторонами щодо користування житловим будинком не було, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення, передбачених ст.71 ЖК України, не встановлено, реєстрація відповідачки в будинку за вказаною адресою фактично перешкоджає позивачу в реалізації його права власника жилого приміщення, яке підлягає відновленню шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

У зв`язку з викладеним, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, тому такими, що підлягають задоволенню.

Зі згоди позивача судові витрати залишити за фактично понесеними.

На підставі викладеного, керуючись 12, 13, 76, 78, 81, 89, 133, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 391 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати покладаються на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи;

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомо.

Суддя В.В.Козюменська