Ухвала

Іменем України

30 серпня 2022 року

м. Київ

справа № 756/2204/20

провадження № 61-6219ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - головний державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Алла Валеріївна,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року у складі судді Тихої О. О. та постанову Київського апеляційного суду від 26 травня 2022 року у складі колегії суддів: Соколової В. В., Андрієнко А. М., Поліщук Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції зі скаргою на дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко А. В., в якій просив: визнати протиправними дії державного виконавця щодо складення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 03 червня 2021 року та зобов`язати його здійснити перерахунок заборгованості по аліментам.

Скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_1 працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Інтер-Прінт 1» на посаді фахівця з видавничо-поліграфічного виробництва, тобто є працевлаштованим. Проте, з 16 березня 2020 року перебуває у відпустці без збереження заробітної плати за згодою сторін у зв`язку з карантином на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19) від 17 березня 2020 року № 530-ІХ. З урахуванням наведеного, доходу не має, а тому з нього повинні стягуватися аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте державним виконавцем неправомірно, у період з 14 лютого 2020 року по 31 травня 2021 року, щомісячно нараховувалися аліменти, виходячи з середньої заробітної плати працівника по м. Києву, хоча станом на листопад 2020 року державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментам виходячи з мінімального гарантованого розміру аліментів. Таким чином, заявник вважає протиправним нарахування йому заборгованості по аліментам станом на 03 червня 2021 року, виходячи з розміру середньої заробітної плати працівника для місцевості.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 травня 2022 року, скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко А. В., заінтересована особа - ОСОБА_2 , задоволено частково. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко А. В. в частині здійснення розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 63145453 за період з 14 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 року. Зобов`язано головного державного виконавця Оболонського районного відділу держаної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко А. В. здійснити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 63145453 за період з 14 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 року з урахуванням фактичного заробітку (доходу) платника аліментів за вказаний період, врахувавши при цьому те, що розмір аліментів на дитину за цей період не може бути менший, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що державним виконавцем не враховано, що у лютому 2020 року ОСОБА_1 працював та згідно з довідкою ТОВ «Інтер-Прінт 1» отримав заробітну плату у розмірі 4 800,00 грн, а тому нарахування аліментів, виходячи з середньої заробітної плати по м. Києву у період з 14 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 року є неправомірним, в іншій частині розрахунок державного виконавця станом на 03 червня 2021 року здійснено правомірно.

ОСОБА_1 07 липня 2022 року через засоби поштового зв`язку подав касаційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 травня 2022 року у вищезазначеній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху, надано заявникові строк для усунення недоліків касаційної скарги, зокрема сплати судового збору у розмірі 496,20 грн.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду ОСОБА_1 подав квитанцію від 27 липня 2022 року про сплату судового збору у розмірі 496,20 грн.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що весь цей час ОСОБА_1 був працевлаштований, однак не отримував заробітну плату через перебування у відпустці без збереження заробітної плати за згодою сторін у зв`язку з карантином, а тому застосовувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів виходячи із розміру середньої заробітної плати працівника для місцевості є протиправним..

У відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити з таких підстав.

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про зупинення провадження.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 26 травня 2022 року, вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судових рішень.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімально гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Судами встановлено, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 15 липня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з довідкою ТОВ «Інтер-Прінт 1» дохід ОСОБА_1 за період з січня 2020 року по липень 2021 року становив 9 600,00 грн, що складається з нарахованої заробітної плати, у тому числі у натуральній формі у січні 2020 року - 4 800,00 грн, у лютому - 4 800,00 грн, всі інші місяці нарахування не проводилось, заробітна плата визначена на рівні 0,00 грн.

Виконавчий лист за вказаним рішенням суду виданий 25 вересня 2020 року.

Постановою головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції Гаркавенко А. В. від 29 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 63145453.

Постановою головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції Гаркавенко А. В. від 08 жовтня 2020 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

З розпоряджень головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції Гаркавенко А. В. від 18 грудня 2020 року, 06 квітня 2021 року вбачається здійснення перерахування коштів у сумі 8 665,51 грн, 3 842,00 грн з депозитного рахунку виконавчої служби на користь стягувача в порядку виконання рішення суду.

08 квітня 2021 року Оболонським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві зареєстрований лист ТОВ «Інтер-Прінт 1» від 01 квітня 2021 року, в якому повідомлялось, що боржник ОСОБА_1 працевлаштований, але з 01 березня 2020 року по 01 квітня 2021 року заробітну плату не отримує в зв`язку з карантином та перебуває у відпустці за власний рахунок.

14 травня 2021 року головним державним виконавцем Гаркавенко А. В. складений розрахунок заборгованості за період з лютого 2020 року по червень 2021 року виходячи із «розміру доходу/середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості» та визначена сума заборгованості із врахуванням сплачених сум 8 665,51 грн та 3 842,00 грн в загальному розмірі 51 904,73 грн.

03 червня 2021 року головним державним виконавцем Гаркавенко А. В. складений розрахунок заборгованості за період з лютого 2020 року по травень 2021 року виходячи із «розміру доходу/середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості» та визначена сума заборгованості із врахуванням сплачених сум 8 665,51 грн та 3 842,00 грн в загальному розмірі 57 010,23 грн.

З розпоряджень головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції Гаркавенко А. В. від 05 липня 2021 року, 29 липня 2021 року вбачається здійснення перерахування коштів у сумі 2 881,50 грн, 2 013,00 грн з депозитного рахунку виконавчої служби на користь стягувача в порядку виконання рішення суду.

31 серпня 2021 року головним державним виконавцем Гаркавенко А. В. складено розрахунок заборгованості за період з червня по серпень 2021 року виходячи із «розміру доходу/середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості» та визначена сума заборгованості із врахуванням боргу за попередній період в загальному розмірі 72 601,98 грн.

Під час примусового виконання рішення суду державним виконавцем здійснено запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України з метою встановлення джерел доходу боржника, проте вжитими заходами не виявлено будь-якого доходу боржника ОСОБА_1

06 жовтня 2021 року головним державним виконавцем Гаркавенко А. В. складений розрахунок заборгованості за період з червня по вересень 2021 року виходячи із «розміру доходу/середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості» та визначена сума заборгованості із врахуванням боргу за попередній період в загальному розмірі 72 647,48 грн.

Заперечуючи наведений розрахунок заборгованих сум, ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що період, за який визначено заборгованість зі сплати аліментів, він був офіційно працевлаштований, відтак помилковим є розрахунок державного виконавця виходячи з середнього заробітку у місцевості проживання зобов`язаної особи, що суперечить вимогам статті 195 СК України та статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Наведений порядок визначення розміру аліментів передбачений у разі отримання платником доходів, що сплачуються із доходу після утримання обов`язкових податків і зборів, однак судами встановлено, що ОСОБА_1 таких платежів не здійснює.

Зокрема, за місцем роботи боржника звіт про здійснені відрахування та виплати роботодавцем державному виконавцю наданий не був, вказано про нарахування доходу на рівні 0,00 грн з 01 березня 2020 року. Інших документів, що відображають отримання боржником доходу, державному виконавцю представлені не були. Під час примусового виконання рішення суду державним виконавцем здійснено запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України з метою встановлення джерел доходу боржника, проте вжитими заходами не виявлено будь-якого доходу боржника ОСОБА_1 .

Відтак суди дійшли правомірного висновку про те, що розмір заборгованості зі сплати аліментів повинен вираховуватись виходячи із розміру середнього заробітку працівника у місті Києві за період з березня 2020 року по травень 2021 року, що відповідає наведеним вище нормам законодавства. При цьому судами враховано, що у лютому 2020 року ОСОБА_1 працював і отримав заробітну плату, а тому нарахування аліментів виходячи з середньої заробітної плати по м. Києву у період з 14 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 року є протиправним.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права й зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що відповідно до вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій.

Таким чином, оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, постановленими із додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись частинами четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анни Валеріївни, заінтересована особа - ОСОБА_2 , за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 травня 2022 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак