Справа №2-2292/11
Провадження № 6/591/133/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2022 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Мальованої-Когер В.В., за участю секретаря судового засідання Скакун Ю.С., без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми заяву ОСОБА_1 заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою та вимоги мотивує тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10.11.2011 року по справі №2-2292/11 стягнуто із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість по кредитному договору №CL-C00/035/2006 від 24.05.2006 року.

Сторони, повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду справи, у судове засідання учасники не з`явилися, про причини неявки суд не сповістили, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 10.11.2011 року по справі №2-2292/11 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CL-C00/035/2006 від 24.05.2006 року (а.с.67-68).

Рішення суду набрало законної сили і на його виконання було видано виконавчі листи, які отримані представником ТОВ «ОТП Факторинг» 28.11.2012 року (а.с.77).

01.06.2021 р. до суду надійшла постанова 31.05.2021 від про закінчення виконавчого провадження, відповідно до довідки стягувача від 23.06.2020 р. заборгованість відсутня.

У відповідності до ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Згідно із ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Таким чином, оскільки боргові зобов`язання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 за кредитним договором № CL-C00/035/2006 від 24.05.2006 року були погашені у повному обсязі, тому суд вважає можливим, на підставі ч. 2 ст. 432 ЦПК України, визнати виконавчий лист по справі №2-2292/11 щодо стягнення у солідарному порядку із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості по кредитному договору №CL-C00/035/2006 від 24.05.2006 таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 258, 265,432ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий лист по справі № 2-2292/11, виданий Зарічним районним судом м. Суми щодо стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості по кредитному договору № CL-C00/035/2006 від 24.05.2006 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В.Мальована-Когер