22.08.2022 Справа № 363/4145/21
22 серпня 2022 року м. Вишгород
Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді: - Баличевої М.Б., секретаря Щур А.Б., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-
В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебувала вищевказана цивільна справа.
Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 07.07.2022 року позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шкоду в порядку регресу у розмірі 126 000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 908, 00 грн.
10.08.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.
Заява обґрунтувана тим, що при ухваленні рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07.07.2022 року судом не було вирішено питання про стягнення судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 7 000,00 грн.
Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити судове засідання без його участі, підтримує її в повному обсязі та просить задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви та ухвалення додаткового рішення по справі з наступних підстав.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
Відповідач клопотання про зменшення та необґрунтованість визначеного позивачем розміру судових витрат не подав, своїх заперечень чи обґрунтувань в інших заявах по суті справи не висловив. Така пасивна поведінка відповідача свідчить про його погодження з розміром витрат на правничу допомогу.
Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19.02.2020 року (справа №755/9215/15-ц) висловила позицію про те, що в силу принципу змагальності саме на іншу сторону покладено обов`язок обгрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, що виключає ініціативу суду у вирішенні даного питання.
Керуючись ст. ст.137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд,
Заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату правої допомоги у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового рішення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.
Суддя М.Б. Баличева