Справа № 148/2348/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2022 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Григоренко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої останній вказав, що відповідач ОСОБА_3 добровільно знялась з реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , та позивач просить закрити провадження у справі на підставі ст. 255 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно якої просить відмовити у позові, так як остання знялась з місця реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 223, ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши заяви учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі слід закрити, виходячи з наступних підстав.

Так, фактичний зміст заяви позивача свідчить про відсутність предмету спору між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема заяви позивача (а.с. …) та копії витягу з реєстру територіальної громади (а.с. 59), відповідач ОСОБА_4 станом на 13.07.2022 зареєстрована, за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Дана позиція суду узгоджується із правовим висновком Верховного суду, викладеним у постановах від 03.05.2018 у справі № 404/251/17 та від 20.09.2021 в справі №638/3792/20.

Оскільки судом встановлено, що між сторонами не залишилося неврегульованих питань щодо права користування жилим приміщенням, а тому між сторонами відсутній предмет спору.

З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України, п ро закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки матеріали справи не містять клопотання позивача про повернення судового збору, у суду відсутні правові підстави для його поверненню з Державного бюджету.

Також ч. 3 ст. 142 ЦПК України визначає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

В даному ж випадку позивач не висловився у своїй заяві щодо не підтримання своїх вимог, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем.

Керуючись ч. 1 ст. 2, ст. 133, 137, ч. 3 ст. 142, п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 255 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням- закрити.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: