ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м.Суми

Справа №592/3298/22

Номер провадження 22-ц/816/801/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

заявниця: ОСОБА_1 ;

заінтресовані особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 червня 2022 року, ухвалене у складі судді Шияновської Т.В. в м. Суми, посне судове рішення складено 09 червня 2022 року,

встановив:

У червні 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Жалковський В.Ю. звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із заявою про видачу обмежувального припису строком до 6 місяців стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким просив заборонити їм:

- перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 2020 року між ОСОБА_1 та матір`ю її чоловіка ОСОБА_2 , а також чоловіком останньої ОСОБА_3 , існують складні відносини на ґрунті спірного питання про визнання права власності на нерухоме майно, належного на праві власності її чоловіку ОСОБА_4 , а саме: будинку за адресою АДРЕСА_1 .

На фоні судового розгляду відповідної цивільної справи відносини між ними взагалі стали критичними. ОСОБА_2 почала постійно погрожувати заявниці фізичною розправою, знищенням майна, ображати, висловлюватись в її бік нецензурною лайкою. Крім того, без дозволу та відома як заявниці, так і її сина, неодноразово приходила до місця мешкання останніх, користуючись моментом відсутності осіб за адресою проживання та маючи ключі від місця мешкання заявниці, проникала до жила та розпоряджалась майном подружжя. Зокрема, мав місце факт вилучення документів на нерухоме майно.

В лютому 2022 року ОСОБА_2 , скориставшись моментом коли її син перебував за кордоном, а заявниця була відсутня за місцем проживання, проникла до житла останньої та налила отруйну речовину ртуть під подушку на ліжку ОСОБА_1 , внаслідок чого та отруїлася і її було госпіталізовано до анестезіологічного відділення, де вона проходила інтенсивну терапію з 18 по 19 лютого 2022 року.

19 лютого 2022 щодо ОСОБА_2 був винесений терміновий заборонний припис серії АА № 016961, яким їй на 10 діб було заборонено входити й перебувати в місці мешкання (перебування) ОСОБА_1 та заборонено в будь-який спосіб контактувати з нею.

Заявниця наполягала, що чоловік свекрухи - ОСОБА_3 всіляко допомагає ОСОБА_2 її залякувати, виражається в бік заявниці нецензурною лайкою, ображає її, також погрожує фізичної розправою. Іншими словами, вчиняє психологічне насильство. Так, 20 лютого 2022 року останній приходив до місця мешкання заявниці, під приводом дбання за домогосподарством та вчиняв незаконні дії, які виражались у психологічному тиску на ОСОБА_1 , висловлюванні різноманітних погроз, у зв`язку з чим був винесений терміновий заборонний припис стосовно останнього із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Крім того, постановою Ковпаківського районного суду міста Суми від 19 травня 2022 ОСОБА_3 визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Проте, вказаних заходів по відношенню до кривдників виявилось не достатньо. Ані ОСОБА_2 , ані її чоловік ОСОБА_3 не припинили вчиняти домашнє насильство по відношенню до заявниці та продовжують здійснювати психологічний тиск й погрожувати їй фізичною розправою.

Рішенням Ковпаківського районного суд м. Суми від 06 червня 2022 року заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задоволено частково.

Судом першої інстанції був виданий обмежувальний припис строком на 6 місяців, яким ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були встановлені заходи тимчасового обмеження. А саме заінтересованим особам заборонено перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , та наближатися до нього ближче, ніж на 50 метрів. Крім того, судом першої інстанції заборонено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, вести листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Встановлено строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскаржили його до суду апеляційної інстанції. В своїй апеляційній скарзі вони просять скасувати рішення Ковпаківського районного суд м. Суми від 06 червня 2022 року в частині задоволених вимог та відмовити заявниці у видачі обмежувального припису стосовно апелянтів, оскільки рішення суду є незаконним, необґрунтованим з огляду на те, що висновки суду викладені в оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Натомість, суд визнав встановленими обставинами, які не були доведені в суді.

У доводах апеляційної скарги зазначають, що суд не встановив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані та протягом тривалого часу проживали в житловому будинку, в якому згідно обмежувального припису їм наразі заборонено перебувати та для кого заборонено наближатися ближче ніж на 50 м. Крім того, зазначають, що дана нерухомість була придбана за спільні кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте, оформлена на сина ОСОБА_4 . Наразі є судове рішення, яким зобов`язано ОСОБА_4 та ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні даним житловим приміщенням шляхом вселення.

Апелянти наполягають, що суд зробив передчасний висновок про те, що мало місце посягання на життя ОСОБА_1 з боку свекрухи ОСОБА_2 , яка вилила отруйну речовину ртуть під подушку останньої. Оскільки вчинення такого злочину має бути встановлено вироком суду, що набрав законної сили, а не підтверджуватися показами свідків, повідомленням МНС, довідкою з лікарні чи ухвалою слідчого судді, якою зобов`язано правоохоронні органи внести певні відомості ЄРДС. Також апелянти зауважують, що наразі в Сумському апеляційному суді оскаржується постанова Ковпаківського районного суд м. Суми про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, на думку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судом недостатньо був оцінений заборонний припис, складений на ОСОБА_2 . Так, події, що були викладені у ньому, відбувалися 17 лютого 2022 року. Натомість сам заборонний припис датований 19 лютим 2022 року. Разом з тим, вимогами чинного законодавства передбачено, що він складається невідкладно.

Звертає апелянт увагу також на те, що факт госпіталізації ОСОБА_1 до КНП «Клінічна лікарня №5» із отруєнням підтверджується повідомленням медичного закладу від 23.05.2022 №01-27/1а/380, а не відповідною довідкою. А саме, лікування заявниці проходило впродовж 18-19 лютого 2022 року, хоча отруйна речовина була виявлені в будинку 17 лютого 2022 року. Тож, на думку, апелянтів дані факти також викликають сумніви в їхній достовірності.

Що стосується порушень норм процесуального права, то ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначають, що не були належним чином повідомлені про час та дату розгляду заяви про видачу обмежувального припису, оскільки суд направив їм повістки про виклик до суду на адресу, де вони не проживають, а саме АДРЕСА_1 .

У відзиву на апеляційну скаргу, заявник просить відмовити в її задоволені, оскільки апелянтами не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, що саме вона, як постраждала особа, та її чоловік вчиняють домашнє насильство по відношенню до них, на що апелянти посилаються у апеляційній скарзі.

За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині відмови у застосуванні такого обмеження як заборона ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наближатися на визначену відстань до місця роботи та інших місць частого відвідування ОСОБА_1 не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя), а також вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка).

Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає домашнім насильством - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 та пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, зокрема, терміновий заборонний припис стосовно кривдника та обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно положень пункту 7статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Як зазначено у статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема: постраждала особа або її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 лютого 2022 року Верховний Суд у цивільній справі №592/4064/20 прийняв судове рішення, яким відмовив в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на частку нерухомого майна (будинку, надвірних та господарських споруд, розташованих по АДРЕСА_1 ) (а.с. 6).

19.02.2022 відносно ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис терміном на 10 діб із забороною на вхід та перебування в місці мешкання (перебування) постраждалої особи та забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою у зв`язку зі скоєнням нею домашнього насильства 17.02.2022 о 10:00 по АДРЕСА_1 відносно ОСОБА_1 , що полягало у висловленні в її бік погроз, образ, нецензурної лайки (а.с. 9).

20.02.2022 відносно ОСОБА_3 винесено терміновий заборонний припис терміном на 10 діб із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , що полягало у висловлюванні в її бік образ, нецензурної лайки, погроз фізичною розправою (а.с. 10).

Згідно з повідомлення ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області від 24.05.2022 №6301-42/6328, 17.02.2022 в будинку за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено розлив до 2 грам відходів ртуті, з приміщення були евакуйовані люди та після проведення демеркуризації проведена обробка забрудненого приміщення (а.с. 7).

Згідно з повідомленням КНП «Клінічна лікарня №5» СМР від 23.05.2022 №01-27/1а/380, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була госпіталізована за направленням сімейного лікаря в відділення анестозіології з ліжками для інтенсивної терапії, знаходилась на лікуванні з 18.02.2022 по 19.02.2022 (а.с. 8).

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.05.2022 у справі №592/2669/22 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 170 грн, а саме за те, що 20.02.2022 о 09:43 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив діяння, передбачене п.14 п.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме вчинив відносно дружини пасинка ОСОБА_1 умисні дії психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою, образ, залякування та погроз фізичної розправи (а.с. 11).

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.06.2022 у справі №592/3208/22 зобов`язано особу, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі повідомлення про кримінальне правопорушення ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_1 від 27.05.2022, у порядку статті 214 КПК України та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 щодо видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що зазначені особи регулярно здійснюють психологічне насильство над заявницею, а саме - висловлюють образи, вдаються до нецензурної лайки, погроз фізичною розправою. Так у рішення суду зазначено, що систематична поведінка з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по відношенню до заявниці має ризики повторення у майбутньому, оскільки після винесення термінових заборонних приписів, накладення адміністративного стягнення останні не бажають змінювати свою поведінку, не усвідомлюють серйозності негативних наслідків своїх дій.

Повідомлення про дату та час проведення судового засідання призначеного на 06.06.2022 о 9 годині було направлено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 СМС повідомленням на номер їх мобільного телефону, проте таке повідомлення ОСОБА_3 доставлено не було.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушенням норм процесуального права.

Так, приймаючи рішення про доцільність застосування обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , суд першої інстанції в першу чергу покладався на терміновий заборонний припис, складений стосовно неї 19 лютого 2022 року інспектором СПДН Сумського РУП ГУНП в Сумській області (а.с.9). Разом з тим, суд не взяв до уваги, що даний припис не відповідає вимогам чинного законодавства, що ставить під сумнів визнання судом даного доказу допустимим та достовірним.

Положеннями статей 78-79 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявний в матеріалах справи терміновий заборонний припис не відповідає зазначеним вище критеріям. Зокрема, відповідно до ст. 25 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Таким чином, даний вид припису видається представником правоохоронного органу невідкладно після інциденту про домашнє насильство.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, події, за якими складався терміновий заборонний припис відносно ОСОБА_2 , відбувалися 17 лютого 2022 року. Натомість сам протокол датований 19 лютим 2022 року.

Щодо доводів ОСОБА_1 про вчиненння ОСОБА_2 домашнього насильства відносно неї, а саме залиття отруйної речовини ртуть їй під подушку, в результаті чого заявниця була госпіталізована на кілька днів до лікарні, то колегія суддів зазначає, що не можуть свідчити про вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства та використовуватися як доказ вчинення психологічного, фізичного тиску представлені нею докази, які стосуються обставин її лікування, з огляду на те, що факт звернення заявника до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства та застосування судом до кривдника спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Така позиція вкладена постанові Верховного суду від 05 березня 2020 року у справі № 755/5273/19. Аналогічний правовий висновок також викладено у постановах Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 та від 30 травня 2019 року у справі № 159/5880/18.

Як підтвердила Матвієвська ВВ в судовому засіданні, вона дійсно 17.02.2022 перебувала у будинку, де разом проживала із заявницею, але категорично заперечувала проти вчинення вказаного проступку.

Заявник на надала суду переконливі докази, які вказували, що саме ОСОБА_2 налила отруйну речовину ртуть під подушку ліжка.

Крім того, не є безумовною підставою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству факт внесення відомостей про кримінальне провадження до ЄРДР, оскільки особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Що стосується обмежувального припису відносно ОСОБА_3 , то апеляційний суд зазначає наступне. Вирішуючи питання про доцільність застосування цього спеціального заходу протидії домашньому насильству, суд першої інстанції керувався наявністю в матеріалах справи постанови Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 травня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення №592/2669/22, якою ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до статті 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим або його представником. Набирає постанова місцевого суду законної сили тільки після закінчення строку на подання апеляційної скарги або у разі залишення її без змін судом апеляційної інстанції.

Оскаржуючи рішення Ковпаківського районного суду м. Суми про застосування обмежувального припису відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , апелянти зазначали, що постанова місцевого суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно заявниці оскаржується в суді апеляційної інстанції.

Згідно з інформацією із Єдиного державного реєстру судових рішень 04 серпня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення № 592/2669/22 Сумським апеляційним судом винесено постанову 04.02.2022, якою судове рішення суду першої інстанції у цій справі скасовано, а провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. В свою чергу положеннями ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Даною постановою суду апеляційної інстанції було встановлено наступне.

На даний час існує рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 січня 2021 року, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (потерпілої у даному провадженні) про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, зобов`язання передати ключі від будинку задоволено повністю. Вирішено усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням, вселити ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) в будинок за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_4 , ОСОБА_1 передати ОСОБА_3 ключі від будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду у добровільному порядку не виконується відповідачами, зокрема й ОСОБА_1 , перебуває на примусовому виконанні в державній виконавчій службі.

У лютому 2022 року ОСОБА_3 та його дружину ОСОБА_2 син з невісткою знову вигнали з будинку та в четвертий раз змінили замки.

В день складанні протоколу про адміністративне правопорушення 20.02.2022 з огляду на те, що у сараї залишалися кури, ОСОБА_3 прийшов до домогосподарства, для того, щоб покормити курей, яких він ходив кормити через кожні два дні.

Проте ОСОБА_1 його не впустила, стала скандалити, та оскільки він злякався її неправомірної поведінки, а кури були голодні та потребували їжі, він викликав працівників поліції.

До моменту прибуття працівників поліції ОСОБА_3 залишився перебувати перед будинком, оскільки чекав від них захисту від неправомірних дій ОСОБА_1 .

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що визнаючи ОСОБА_3 винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, суддя суду першої інстанції зазначав, що вина останнього підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія ВАВ №150022 від 20.02.2022; формою виводу повідомлення на лінію «102» від 20.02.2022; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.02.202,2 в якому ОСОБА_1 повідомлена про відповідальність згідно ст.383 КК України, за завідомо неправдиве повідомлення про злочин; показами потерпілої ОСОБА_1 , наданими в суді.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення

Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.

Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.

Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №150022 від 20 лютого 2022 року, складеного відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вбачається, що останній 20.02.2022 о 09 год. 43 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив діяння, передбачене п.14 п.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме вчинив відносно дружини пасинка ОСОБА_1 умисні дії психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в її бік нецензурною лайкою, образ, залякування та погроз фізичної розправи. На прохання припинити свої дії не реагував, чим вчинив психологічне насильство. При цьому, у вказаному протоколі інформація про можливих свідків зазначених подій відсутня.

Разом з тим, обставини домашнього насильства, описані у протоколі, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено не лише про характер вчиненого психологічного насильства відносно ОСОБА_1 , а й про можливість завдання чи завдання внаслідок цього шкоди її психічному здоров`ю.

Допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснив, що в той день невістку він не бачив, в будинку по АДРЕСА_1 він прописаний, в ньому є його речі, але його туди не пускають, він прийшов до домоволодіння, все було закрито, його в будинок не впустили, він викликав поліцію, стояв на вулиці, коли приїхала поліція, вийшла невістка, забрала їх і вони пішли в будинок, він залишився на вулиці, після того, як поліцейські вийшли з будинку він підписав якісь документи, які не читав, невістка його оговорила, він їй не погрожував.

Допитана в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_3 знаходився у дворі, після того як він нагодував курей, почав ломитися до хати, стукав ногами у двері, при цьому погрожував їй, вона не відкривала, він почав стукати у вікно, вона викликала поліцію, ОСОБА_3 знаходився на подвір`ї, приїхала поліція, при поліції він вів себе чемно, відносно нього був складений припис, він зі своєю дружиною погрожували їй завжди, на даний час існує кримінальне провадження по факту погроз на мою адресу, де я є потерпілою. 20 лютого 2022 року вона не пустила ОСОБА_3 в будинок, оскільки він їй погрожував, лаявся, вона знаходилась в будинку, двері не відкривала і спілкувалась з ним через двері

При цьому будь яких доказів того, що ОСОБА_3 висловлювався в бік ОСОБА_1 нецензурною лайкою, ображав, залякував та погрожував фізичною розправою матеріали справи не містять.

А оскільки жодних доказів, з врахуванням яких можливо було б дійти висновку, що ОСОБА_3 вчинив саме домашнє насильство, матеріали даної справи не містять, а протокол, заяви ОСОБА_1 , її пояснень, в даному випадку, для такого висновку недостатньо, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення вважати такою, що не доведена матеріалами справи, підстави відсутні.

Постанова судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.05.2022, якою ОСОБА_3 накладено адміністративний штраф в сумі 170 грн скасовано і закрито провадження у зв`язку із з відсутністю в діях ОСОБА_3 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

В силу частини 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

ОСОБА_3 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 і тривалий час як сім`я проживали у будинку за місцем проживання заявниці.

Оскільки судовим рішенням спростовується вчинення ОСОБА_3 події, за яку було застосовано відносно нього тимчасовий обмежувальний припис, колегія суддів приходить до висновку, що обставини регулярного здійснення до заявниці та її чоловіка з боку ОСОБА_3 спростовується обставини встановленими у адміністративній справи, а саме, перебування ОСОБА_3 20.02.2022 з метою догляду за свої господарством на подвір`ї біля спірного будинку, яким він має право користуватися на підставі судового рішення, але заявниця його не впустили, стала скандалити з приводу чого він викликав працівників поліції.

Крім того, колегія суддів зауважує, що при ухваленні судового рішення суд першої інстанції порушив норми процесуального права, а саме ухвалив рішення за відсутності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які належним чином не були повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Як передбачено частинами 1-3,5-7,11,13 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Порядок вручення судової повістки наведений у ст. 130 цього Кодексу, а саме, у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 червня 2022 року було відкрите провадження за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису та призначено розгляд справи на 03 червня 2022 року на 11 год. 30 хв. У зв`язку з неявкою учасників розгляд справи було відкладено на 06 червня 2022 року на 09 год. 00 хв. Того ж дня засобами автоматизованої системи документообігу суду судом сформовані повістки для ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виклик до суду. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про надсилання відповідних процесуальних документів заінтересованим особами засобами поштового зв`язку. Проте, наявні довідка про доставку SMS-повідомлення ОСОБА_2 з інформацією про дату, час, місце розгляду справи та довідка про недоставлення аналогічного SMS-повідомлення ОСОБА_3 . Не зважаючи на це, суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив про належне повідомлення заінтересованих осіб про розгляд справи.

Відповідно до п. 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 1 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду відповідної заявки. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України. Матеріали справи не містять доказів того, що заінтересовані особи взагалі надавали в суд заявку про направлення їм повісток SMS-повідомленнями.

За таких обставин апелянти не були присутніми у судовому засіданні під час розгляду справи та не були належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлені про розгляд справи судом першої інстанції. З огляду на це, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд, а також порушенням статей 812, 128130, 372 ЦПК України, які передбачають, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду справи, і врегульовують порядок повідомлення учасників справи про дату судового засідання та наслідки неявки в судове засідання.

Аналогічні положення викладені в постанові Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 704/435/19-ц, в якій зазначено, що судова повістка може бути надіслана учаснику процесу SMS-повідомленням лише в разі подання ним відповідної заявки.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За вищенаведених обставин колегія судді визнає, що рішення суду першої інстанції в оскарженій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені заяви про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з урахуванням наведених мотивів викладених вище у постанові.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 червня 2022 року в оскарженій частині скасувати і ухвалити нове.

Відмовити у видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо заборони перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , та наближатися до нього ближче, ніж на 50 метрів і особисто чи через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, вести листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 серпня 2022 року.

Головуючий С.С. Ткачук

Судді О.І. Собина

О.Ю. Кононенко