Справа № 487/6636/21
Провадження № 2/487/631/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

30.08.2022 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., за участю секретаря судового засідання Верби О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Універсальна товарна біржа «Нерухомість Н» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Універсальна товарна біржа «Нерухомість Н», в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 21.08.1995 року,укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_1 дійсним.

Свої вимоги мотивувала тим, що сторони, укладаю вказаний договір, домовилися про усі істотні його умови, правочин вони не оспорювали та не ставили під сумів дійсність його змісту чи окремих його положень. Нотаріального посвідчення вказаного правочину проведено не було.

Ухвалою судді від 01.11.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в призначене судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та відсутності його представника.

До судового засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзивів до суду не надавав. Заяв про відкладення судового засідання від відповідача до суду не надходило.

Третя особа до судового засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно належним чином, причини неявки суду не повідомили.

З відома позивача суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до переконання про можливість задоволення позовних вимог.

Згідно п.4 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України норми ЦК України застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання чинності Цивільним кодексом. України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963 р., якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Як було роз`яснено п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978р.№ 3 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», у випадку виконання угоди повністю або частково однією із сторін, та якщо друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст.47ЦКза вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню чи вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції на час укладання угоди, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Крім того відповідно до п.49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року і чинної на момент укладення договору між сторонами, - договір-купівлі продажу, зареєстрований на біржі є документом, що підтверджує право власності на нерухоме майно, що відчужується.

З матеріалів справи вбачається, що 21.08.1995 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_1 , уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна №118, за яким ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 купила квартиру АДРЕСА_1 . Під час укладення договору сторони дійшли згоди про всі його істотні умови та виконали всі зобов`язання одна перед одною за цим договором.

Даний договір було посвідчено на Універсальній товарній біржі «Нерухомість Н» 21.08.1995 року за №118, а також в КП ММБТІ 01.11.1995 за реєстровим №17316.

Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин), договір купівлі-продажі квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин України.

Як було встановлено вище, покупцем було виконано всі умови договору в повному обсязі, зокрема вона: оплатила продавцю вартість квартири, прийняла її у власність та, на виконання вимог норм, що діяли на час виникнення права власності, зареєструвала біржовий договір у КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Оскільки факт купівлі-продажу квартири і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено, останній не містить протизаконних умов, на даний час нерухоме майно, з приводу якого виник спір, не значиться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,258,259,263-265,282,352,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Універсальна товарна біржа «Нерухомість Н» про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 21.08.1995 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_1 , дійсним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Суддя Ж.П. ПАВЛОВА