У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

01 вересня 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Миколаєнко Т.А.,

за участі: секретаря судового засідання Проценко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

27 липня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, у якому просить суд:

- стягнути з відповідача на його користь суму в розмірі 18 183,00 долари США, що складається: з боргу за договором позики в сумі 9 570,00 доларів США та пені в сумі 8 613, 00 доларів США;

- стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 11 серпня 2022 року позовна заява була залишена без руху, з наданням позивачу часу для усунення недоліків.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 17 серпня 2022 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 14 вересня 2022 року; встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

01 вересня 2022 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, у якій він просить суд з метою забезпечення позову накласти арешт на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 , реєстраційний номер майна: 24348374.

Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 30 жовтня 2019 року відповідач ОСОБА_2 отримала від позивача у позику грошові кошти у сумі 9 570 дол. США, які зобов`язалася повернути в строк до 30 квітня 2020 року, про що свідчить власноруч написана нею розписка. Цільове призначення позики сторони визначили як медичне обстеження та можливе лікування. У зв`язку з тим, що діагноз не підтвердився, лікування не відбулось, однак кошти відповідач не повернула, що, на переконання позивача, свідчить про намагання відповідача уникнути виконання грошового зобов`язання. Термін прострочення повернення позики складає 816 днів понад 2 роки. Оскільки у власності відповідача перебуває будинок, розташований по АДРЕСА_1 , ціна позову є значною, а іншого майна чи коштів відповідач не має, позивач вважає, що існує реальна загроза реалізації належного ОСОБА_2 будинку з метою ухилення від виконання рішення суду. Крім того, позивач зазначає, що 01 вересня 2022 року йому стало відомо про те, що відповідач, знаючи про наявність відкритого провадження у справі про стягнення з неї боргу, звернулася до Служби у справах дітей Мошнівської сільської ради з приводу надання їй дозволу на дарування належного їй будинку. На переконання позивача, дані обставини беззаперечно підтверджують той факт, що відповідач намагається змінити титульного власника свого будинку з метою ухилення від виконання рішення суду. Незабезпечення позову, реалізація відповідачем будинку (будь-яка, у тому числі фіктивна, зміна титульного власника об`єкта нерухомого майна), на думку позивача, унеможливить виконання судового рішення та повернення боргу в разі задоволення позову, що призведе до неефективного судового захисту його прав. Також, він буде змушений додатково звертатися до суду з іншою позовною заявою, що матиме наслідком додаткові судові розгляди та затягування часу повернення боргу. Між тим, позивач наголошує, що накладення арешту на належний відповідачу будинок не порушить будь-яких її прав, оскільки такий вид забезпечення позову не позбавить останню права володіти та користуватись будинком, вільно проживати у ньому і не завдасть відповідачу збитків, а лише унеможливить зміну нею титульного власника будинку чи обтяження будинку будь-яким іншим способом. З урахуванням наведеного, просить суд не застосовувати зустрічне забезпечення.

Статтею 153 ЦПК України, якою регламентовано порядок розгляду заяви про забезпечення позову, не передбачено повідомлення учасників справи про розгляд зазначеного питання.

Так, відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За приписами частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно з вимогами частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За приписами частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як зазначено у пункті 1 частини 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з пунктом 3 частиною 1 статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наголошує, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постановах від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц та від 18 жовтня 2021 року у справі № 910/7029/21.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що між сторонами існує реальний спір про речове право.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 308722775 від 01 вересня 2022 року, власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 68,3 м2, є відповідач у справі ОСОБА_2 .

На підтвердження наявності ризику невиконання можливого рішення суду про задоволення позову про стягнення заборгованості за договором позики, який полягає у намірі відповідача відчужити вказане нерухоме майно, позивач надав суду копію довідки Служби у справах дітей Мошнівської сільської ради № 118/02-04 від 01 вересня 2022 року, з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зверталася до Служби у справах дітей Мошнівської сільської ради із заявою про надання дозволу на дарування будинку з прилеглою земельною ділянкою, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного, суд констатує, що відповідачем були вчинені підготовчі дії до реалізації майна.

Відтак, суд вважає доведеним ризик того, що даний житловий будинок може бути відчужений третій особі з метою невиконання можливого рішення суду, а тому є необхідним забезпечити позов, шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно.

На думку суду, невжиття таких заходів може унеможливити ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У разі задоволення позову і стягнення з відповідача боргу, у випадку не вжиття заходів забезпечення позову, виконання рішення про стягнення коштів буде істотно ускладнено чи взагалі унеможливлено.

Крім того, у випадку задоволення позову та реалізації відповідачем будинку (будь-якої, у тому числі фіктивної, зміни титульного власника об`єкта нерухомого майна), позивач буде змушений додатково звертатися до суду з іншою позовною заявою, що призведе до додаткових судових.

Накладення арешту на житловий будинок є адекватним та ефективним заходом забезпечення позову, співмірним із ціною позову, що забезпечить виконання можливого судового рішення у майбутньому.

Суд наголошує на тому, що застосований захід забезпечення позову не перешкоджає володінню та користуванню об`єктом нерухомого майна, на яке накладено арешт, до вирішення спору по суті.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись ст. ст. 149 - 153, 353 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на наступне майно: будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 , реєстраційний номер майна: 24348374.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову одночасно з направленням позивачу направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ознайомитись з повним текстом ухвали суду, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т. А. Миколаєнко